Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
КАШЕЛЬ
СХВАЛЕНО ОРГАНІЗАЦІЄЮ КОМІКСІВ
Давайте цього разу придумаємо інший вступ.
Зовсім інший.
Його звати Майлз Моралес.
Його вкусив радіоактивний павук.
І він такий не один.
Йому не завжди було легко.
І він такий не один.
Тепер він сам по собі.
І він такий не один.
Думаєте, що решту ви знаєте.
А ось і ні.
Я теж думала, що все знаю, але це не так.
Я не хотіла робити йому боляче.
Але зробила.
І не тільки йому.
Гей!
Деф Леппард!
Гвен!
ЧЕЛСІ, НЬЮ-ЙОРК ЗЕМЛЯ-65
СВІТ ПАВУКА-ГВЕН
Пісня вже закінчилася?
-Схоже, що так. -Ти в порядку?
Ти навіть говорити з нами не хочеш.
Я тут не для того,
-щоб говорити про відчуття. -А я - так.
Я з вами, щоб вибивати їх палицями.
Якщо не розповісиш комусь, що сталося,
-одного разу зірвешся. -Все добре.
Дивлячись на твій настрій, не схоже.
Сказала б: "Чудово. Дякую. А ви?"
Чудово. Дякую.
А ви як?
Добре?
Гвен. Давай.
-Я не розумію тебе. -Це точно.
Я граю на барабані.
Я завжди хотіла грати у групі.
Схоже, я не знайшла ту, що треба.
У цій сфері
у підсумку ти завжди виступаєш соло.
До Майлза...
- Скільки ти взяв? -... був Пітер.
-Не знаю, мені здається це круто. -Хіба це не небезпечно?
Ні, ні. Вона начебто хороша.
Якщо нічого приховувати, навіщо маска?
Жодної політики за столом.
Дякую, Мей.
Але насправді вони не знали мене.
І я його теж не знала.
-Неде, зачепи його ще раз. -Гвен, все гаразд.
Доки не стало зовсім пізно.
-Привіт, Гвен. -Привіт.
Пітер?
Що? Ні.
Ні, ні, ні.
Що ти наробив?
Я просто хотів бути особливим.
Як ти...
Гвен.
-Гвен? -Не хвилюйся.
Хто така Гвен?
Все буде добре.
Ні.
-Все добре. -Не йди.
О, Пітере.
Гей, гей! Гей!
Пітере?
Після цього у мене ніколи не було друзів.
Окрім одного.
Але його тут немає.
І я не зможу дістатися до нього.
Капітан Джордж Стейсі продовжує полювання на Жінку-Павука.
Хто вона? І чому ховає обличчя?
Пітер Паркер - безневинний хлопчина...
Я знаю Мей та Бена Паркер уже 12 років.
Пітер Паркер їв за моїм столом.
Він був найкращим другом моєї доньки.
І не заспокоюся,
поки не знайду цю Жінку-Павука.
АКАДЕМІЯ ГІМНАСТИКИ ВІЗІОН
Гей, гей, гей. Як твоя група?
Нормально. Але я пішла з неї.
-Ти це зробила? Добре. -Все супер.
Ми просунулися у справі Жінки-Павука.
Це добре.
Ми вже близько. Я відчуваю.
Я теж.
Це піде нам на користь.
Не впевнена.
Вона вбила твого друга.
-Ти цього не знаєш. -Тобто? Я знаю це.
-Я там був. Вона втекла. -Можливо, у неї не було вибору.
-Гвен, це моя робота. -Вона не поверне його.
Я не хочу сваритися через це, добре?
Так, можна сказати.
Слухай...
обійняти свого старого вже не панк-рок?
Усім підрозділам, можливо надлюдина. Гуггенхаймський музей.
-Може бути. -Підозрюваний Едріан Тумз.
-Відомий, як Стерв'ятник. - Побачимося.
Круто.
Я зателефоную. Люблю тебе.
49-20, на місці.
Нам потрібна допомога всіх, хто може.
Тут справжній безлад.
Це Капітан Стейсі. Я один з п'яти.
Він потрібен живим. Велика ймовірнітсь, що наша дівчинка з'явиться.
Юрію, поясни мені, як цей хлопець
просто увійшов до Гуггенхаймського музею?
Це Нью-Йорк. У всіх свої заморочки.
-Чого він хоче? -Ви говорите італійською?
-Я - ірландець. -Можливо, ви полюбляєте пасту чи ще щось?
Усі за моїм сигналом!
Шукайте Жінку-Павука!
Гей!
Ми знайшли її.
Як там ваше полювання?
-Вас заарештовано! -Буду знати.
Стерв'ятнику!
Зазвичай вони відзиваються.
Спрацювало.
Я - Стерв'ятник, вершина людської геніальності.
Ти не Стерв'ятник. Що це на тобі? Папірці?
До якого проклятого світу ви мене привели?
Заплутався, так? Знайомо.
-А ти звідки? -Я - художник з давніх часів.
Супер. Епоха Ренесансу.
Дай вгадаю.
Ти попивав еспрессо
у своєму вимірі Леонардо да Вінчі,
і раптом тебе перемістив портал, і ти опинився тут.
ДЖЕФ КУНЗ РЕТРОСПЕКТИВА
-Вгадала? -Так, все так і було.
Слухай,
а чому ти завітав саме до міського музею?
-Ви називаєте це мистецтвом? -Давай не будемо це обговорювати.
Це було круто.
Знаєш, як би ти не відносився до цих робіт,
вони все одно будуть мистецтвом.
Поглянь. Твій братик.
Я б не грала з вогнем. Він же паперовий.
Прощавай, дівчинко!
О, ні.
Пробач. А ти ще хто такий?
Це таємниця.
-Синя Пантера? -Ні.
-Хрестоносець? -Ні.
-Темний Гарфілд. -Досить.
Мачо Лібре.
Я з іншого виміру.
Правда?
Чесно, навіть не здивована.
Мене звати Мігель О'Хара.
Я - лідер елітного підрозділу безпеки Мультивсесвіту.
Байдуже.
Ти подорожуєш за допомогою цього годинника?
-Це більше, ніж годинник. -Гаразд. Який вразливий.
У мене тут індичка з Ренесансу.
Так що, якщо не заперечуєш...
Все гаразд.
Я розберуся з цим.
Добре, розважайся.
Чому ти так говориш?
-Це не смішно! -Я б посперечалася.
Як смішно буде розгрібати твій безлад.
Ти про що?
-Супер колайдер. -Про що ви там базікаєте?
-Замовкни. -Не твоя справа.
Ми врятували Мультивсесвіт.
Ви залишили дірку, через яку, такі, як він,
можуть потрапляти до інших вимірів.
А мені тепер треба всіх повертати,
доки не зруйнувалися простір і час.
Доведеться почати з Доктора Стренджа
і маленького ботаніка з Землі-199999.
Хто це?
Схоже, у нього немає медичної практики.
-Пробач, капітане, не можу говорити. -Гей! Гей!
Залишиш мене одну чи... ?
Гаразд.
У нього є сила молоту!
НЕСКІНЧЕНА ЗОНА ЗБЕРІГАННЯ МУЛЬТЯШНИХ МОЛОТКІВ
Лайло, ти б не могла, ти знаєш... ?
Ні, спочатку скажи.
- Викликай підмогу. -Що?
- Викликай підмогу. -Давай.
- Будь ласка, просто... -Вже викликала.
Але видовище приємне.
ЗІТКНЕННЯ
Я - Жінка-Павук.
Я теж.
А ти... ?
Ти про це?
У нас ще не було сексу. Чоловік хотів, щоб це був сюрприз.
Він такий банальний. Але дуже гарячий.
Зроби мене своєю донькою.
-Що? -Що? Що?
Гей, може зосередимося
на цій великій вогнедихаючій загрозі простору та часу?
-Так, так. -Звичайно.
-Як щодо неї? -Ні.
-Вона не завадить. -Ні.
-Образився на Темного Гарфілда? -Ні.
-Ти інші слова знаєш? -Ні. Так.
-Але чому? -Сама знаєш.
З мене досить.
Спробуйте Грецького вогню з моєї сумки.
НАТИСКАННЯ
Не випускайте його!
Ти не втечеш від мене.
-Спускайся на землю. -Ти вийдеш звідси?
Ви оточені.
-Я ж хороший хлопець. -Щось не схоже.
Просто замовкніть та довіртеся мені. Ні!
Мейдей! Мейдей! Ми влучили!
Прямуємо на землю.
Очистити будівлю!
Так, думаю, це Бенксі.
Це те, чого я хотів.
Руки вгору!
Капітане.
-Підозрюваний озброєний. -Павутина закінчилася.
На землю.
Руки вгору чи лягти?
-Вас заарештовано. -Я врятувала купу людей!
-За вбивство Пітера Паркера. -Годі.
-Можете мовчати. -Ви не розумієте!
Ви не розумієте!
Тату.
Я хотіла розповісти тобі все.
Але ти сам розумієш, чому я не зробила цього.
Я не вбивала Пітера.
Я не знала, що це він. У мене не було вибору.
І давно ти мене обманювала?
Ти можеш хоч на секунду перестати бути копом, а побути батьком і вислухати?
Ти дійсно вважаєш мене вбивцею?
Ти працюєш, щоб допомогати людям, вірно?
Вірно?
Я теж.
І ти можеш допомогти їм, просто вислухавши мене.
Тату, будь ласка.
Ти все, що у мене є.
-У вас є право мовчати. -Що?
Усе, що ви скажете, буде...
Тату, ти серйозно боїшся мене?
-Не рухайся. -Досить!
Не наближайся.
Гей! Що?
-Тату! -Тихіше. Заспокойся.
Просто дихай.
Ми з тобою. Правда, Мігелю?
Лайло, проскануй периметр.
Жодних аномалій.
Все спокійно.
Ми не можемо залишити її так.
Вона зовсім одна.
Я не знаю, як виправити все.
Так.
Добре, приєднуйся.
НАЙКРАЩІ З БРУКЛІНУ!
БРУКЛІН ЗЕМЛЯ-1610
ВІЗІОН
Знаю, він лише школяр,
але ми хочемо перейти до розмови про коледж.
Впевнена, він ось-ось з'явиться.
Він серйозно ставиться до свого майбутнього.
ПРОДУКТИ ТА ДЕЛІКАТЕСИ
-Пробачте, у вас тут є банкомат? -Так, ось там.
Він же не прибитий.
-Що? -Нічого!
Здається, нічого складного.
Просто зробити дірку...
і взяти гроші.
Ой. Помилочка.
Просто...
Віддай мені гроші.
Де ж ви, грошенята?
Сюди!
Гей, звідки тут взявся банкомат?
-Гей, ти що там робиш? -Нічого.
Нічого. Все гаразд, друже. Все добре.
-Просто пін-код забув. -Иди сюди!
-Ні! Пане! Просто дайте пограбувати вас! -Я збираюся пограбувати твоє обличчя.
Дарма ви биту дістали.
Я ніколи в житті нікого не грабував. Не псуйте мені враження.
"Враження"? Я зараз тобі покажу.
Я, як Робін Гуд, який віддав собі.
Ого, це порошок каррі? Розумієте, я вчений? Я...
Чули про Алхімакс? Я працював там.
Я був гарним за мірками вчених.
У мене була невелика аварія.
Віддай моє взуття!
Боже!
Пробач.
По-перше, я не вас грабую. Це ж не ваш банкомат.
-Він належить банку. А вони - злочинці. -Ні! Ти грабуєш мене!
З таким виглядом я не можу знайти собі роботу,
тому я пішов кримінальним шляхом.
Чому люди називають їх "банкоматами"?
-Хто так говорить? -М - це "Машина".
Людина-Павук!
Гей, Ленні, скільки я тобі винен за котлету?
Павучку, якщо спіймаєш його, бери, що хочеш.
Людина-Павук.
-Насправді! -Так ти - корова чи долматинець?
Я...
Пляма.
Ми знову зустрілися, Людина-Павук.
-Тобі смішно? -Ні, звичайно, ні.
Так це костюм?
На жаль для нас обох - це шкіра.
Трясця.
Розумієш...
я з твого минулого.
Рік тому...
-Зачекай. -Серйозно?
ТАТО ДЕ ТИ?
Це круто, але час закінчувати.
Ти тут надовго? Тому що...
Можливо просто заплатиш мені.
Гаразд, пройдемося ще разок.
Мене звати Майлз Моралес.
Мене вкусив радіоактивний павук.
За останній рік і чотири місяці,
я був єдиною Людиною-Павуком у Брукліні.
І все було просто чудово.
Гей, гей, гей!
Ти покалічиш когось.
Ловлю різних бандитів.
Вперед.
Ти можеш поводити себе, як звичайний злодій, щоб я тебе спіймав?
Я створив свій новий костюм з червоними полосами по сторонам.
Тітка Мей у Флориді.
Готово.
Я був ведучим "Ризикуй!".
Рекламував дитячу присипку. Потім просив вибачення за це.
Це було помилкою.
У мене з'явилися вуса.
Вуса.
І знову.
Я знову помилився.
Розробляю новий девайс для Венома.
Пробач!
Скільки ще я можу брехати про те, хто я насправді?
Я чула, що Людина-Павук - пуерториканець.
Як на мене, він більше схожий на домініканця.
Просто я не знаю, чи вони приймуть мене?
Ми любимо тебе та приймаємо, не зважаючи на те, що ти рік брехав нам.
Можливо, в іншому всесвіті.
Просто мені іноді хочеться, щоб я був такий не один.
Але я не зациклююся.
Іноді я сумую за своїм дядьком.
Майлзе, я бачу, що ти там робиш.
Хоча він і опинився Праулером.
Я намагаюся робити те, що він мені сказав:
просто продовжуй іти.
"Просто продовжуй іти".
ТАТО ДЕ ТИ?
Ти читаєш повідомлення? Це бій за наше життя.
-Пробач. Секундочку. -Добре.
Ні, ні, ні. Відповідай.
Ти вимикаєш телефон у театрі, але не під час бою зі мною?
Хвилинку.
Він відповів одним словом. Ця молодь.
Дивно.
О, мій ніс!
Пробач. Мені треба йти.
Попався.
Зачекайте. Він ще щось пише.
Здається, все просто чудово.
Ще друкує.
Думаю, все гаразд.
Обожнюю це.
Ми розігріваємося. Шукай свій ритм.
Гей, звідки взявся цей гусак?
Я більше не хочу цей костюм.
Майже на місці, Матуся.
-Смайлик. -Боже.
Це твій гусак? Відчепися від мене! Геть!
В кінці кінців...
Я спіймав тебе.
Агресивно!
Я - Людина-Павук. Ніхто не зможе відібрати це у мене.
- Неймовірно. -Повернися!
Не втечеш.
До речі, твій костюм замалий ззаду.
-Чим зайнятий? -Пишу есе.
На будівлі Пітерсен злодій.
Виклич поліцію, нехай вони заберуть його.
-Схоже на слизький схил. -Останній раз.
Зараз це лише дзвінок, а потім рації, синхронізовані годинники.
Через місяць буде Сигнал-Павук. Я тобі не "хлопчик у кріслі".
На тобі мої Джордани?
Я не винен, що у нас однаковий розмір.
ВІЗІОНС
Кожна людина - це цілий всесвіт.
А моя робота - це помістити цей всесвіт
на цей аркуш паперу.
-Там пусто. -Саме так.
Я гадки не маю, яка ваша дитина.
І що він знає.
Він повинен вирішити: піклується він про своє майбутнє
чи у нього є важливіші, ніж наша зустріч, справи.
Не можна всидіти на двох стільцях.
Я начебто спроможний.
-Майлз? -З почуттям гумору.
-Збираємося до коледжу! -Синку, що ми тобі говорили?
Вчасно означає: на п'ять хвилин раніше.
Знаю, знаю, знаю.
Мені час повертатися до навчання, можна швидше?
Добре.
Оцінки у Майлза гарні.
П'ятірка з фізики.
Це мій малюк.
П'ятірка з малювання.
Це у нього від дядька.
-П'ять з мінусом з англійської. -Чудово.
І чотири з іспанської.
-Що? -Гаразд.
-Майлзе! -Ти хочеш смерті матері?
Це не моя провина.
(говорить іспанською)
Я пропустив декілька уроків.
"Декілька" - це скільки?
Не знаю...
-П'ять? -П'ять?
Взагалі-то, шість.
-Тобі кінець. -Прогульник.
-Зачекайте! -Точно, як дядько.
-На мене багато чого навалилося. -Ми можемо все вирішити.
Пробачте "вирішити"?
У Майлза чудова історія.
Мені вже не подобається.
-Тебе звати Майлз Моралес. -Вірно.
Ти народився у бідній сім'ї емігрантів.
Я з Пуерто Ріко. Це частина Америки.
Ми живемо у Брукліні. Бідні?
-Байдуже. У вас труднощі. -Наступного тижня я буду капітаном.
Його мрія - потрапити до найкращої програми з фізики в країні...
-Ми згодні. - ... в університеті Прінстону.
В Нью-Джерсі?
Ні, ні, ні. Це занадто далеко.
Нью-Джерсі дуже далеко від Нью-Йорку?
У Брукліні багато чудових закладів.
Мамо, там найкращі дослідники кванту в країні.
Квант.
Вони переміщують електрони через виміри.
-Електрони? -Вони викладають чорну матерію!
Я не знаю, що це все означає.
Це дасть мені змогу подорожувати до інших вимірів.
-Гаразд. -А звучить дійсно непогано.
Тату, в моєму віці. ти пішов за мрією
і розпочав свій бізнес разом з дядьком Аароном.
-Правда? -Це зовсім інше. Раніше ми...
Розумієш, коли ти народився... Ми з твоєю мамою...
Життя - це пригода.
Ви відправили мене сюди, тому що вірили, що я здатен на щось особливе.
І тепер я теж так думаю.
Я хочу займатися чимось особливим.
Є люди, здатні
навчити мене всьому, що я хочу вміти.
Але вони не в Брукліні.
Це твоя історія!
Тепер просто дотримуйтеся сценарію.
Майлзе, не відволікайся.
Майлзе, уважніше.
-Це зачепило мій хвостовик. -Ви знущаєтеся?
Мені треба йти. Ви продовжуйте говорити. Всі ці чудові речі.
Майлзе, зачекай. Ти пам'ятаєш про торт ввечері?
Звичайно. Зателефонуй мені. Мені справді час. Бувай!
Цей хлопчина. Що ж нам з ним робити?
Усім підрозділам, помічений суперзлодій.
- Мені треба йти. -Що? Ти теж йдеш?
Він пішов, ти теж, всі йдуть. Навіщо взагалі я тут?
Знаю. Пробач. Але ми щось придумаємо.
Разом.
Пробачте. Мені дуже шкода.
-Він обманює вас. -Джефф?
Ваш син.
Він бреше. І я думаю, ви знаєте це.
Як есе?
-Маринування. Але це частина процесу. -Правда?
-Думаю твій злодій втік. -Я займуся цим.
-Ти виглядаєш напруженим. -Згоден.
-Занадто тонкий. -Дякую за чайові.
-Це було жахливо. -Знаю.
- Що з ним відбувається? -Я не знаю!
Гей!
-Людина-Павук. -Офіцер Моралес! Тобто...
-Офіцер Моралес. -Це не те, що ви думаєте.
-Гей! Гей! -Офіцер...
Моя дитина ходить сюди!
Це весело.
Я на правильному харчуванні. Знаєш, скільки лимонних батончиків я випікаю?
Ти пішов посеред бою.
-Ні. Це було наприкінці. -Ти серйозно?
Це було некультурно та супер грубо. І трохи зухвало.
Ти змусив мене погодитися з поганцем.
"Поганець"? Він ледве лиходій тижня.
Як ти мене назвав?
-Ти розумієш, що я тут. -Давай!
Все...
під контролем.
Неймовірно.
АЛХІМАКС
-Звичайно ж ми повернулися сюди. -Ти прямо, як мій син.
Я? Це дурниця. Уявіть це.
-З чого все почалося! -Обережно!
Він - горнило нашого зв'язку.
Не намагайся здивувати мене великими словами.
Я розгадую кросворд кожного дня.
-Все повертається до тебе? -Ти про що?
Момент створення.
Що?
-Так. -Зв'язок розірвався.
Треба поговорити про нашого сина. Немає нічого важливішого за сім'ю.
Я всередині чогось.
Доля привела нас сюди.
-Тепер ти бачиш? -Насправді, ні.
Я - твій ворог.
Ні.
Ти помиляєшся. Ти не можеш містити Пляму.
Ти правда, не пам'ятаєш, що ти зробив зі мною?
І що я зробив для тебе?
-Ні. -Я працював у Алхімаксі.
Я тестував колайдер,
який привів до нас павука з іншого виміру.
- 42. -Це рідний вимір.
Він втік. І вкусив тебе.
Мій павук зробив тебе Людиною-Павуком.
- Що? -Ти біг через кав'ярню.
-Він взяв бублик. -Ти вдарив мене бубликом.
Бублик!
Я бував у багатьох будівлях з різноманітною їжею.
Ти можеш жартувати, сміятися, і всім це подобається.
Але ніхто не знає, як це - бути на іншому боці.
-Я просто намагаюся зняти напруження. -Я створив тебе.
Ти створив мене.
Навіщо ти його створив?
Я цього не робив. Він божевільний.
Я був у цьому колайдері, коли ти взірвав його.
Через тебе...
я втратив роботу, своє життя,
своє обличчя!
Родина навіть не дивиться на мене.
Я зробив тебе героєм.
А ти зробив мене цим.
Поглянь на мене! Ти зробив це зі мною!
Подивися на мене! Я змушу тебе поважати мене!
Я твій воро...
Куди це він?
Він сам собі надавав стусанів.
Ти знаєш, що ми маємо ловити поганців?
Я завжди це роблю.
-Зазвичай. -Гутьєрес! Викликайте кран.
-Слухаюся! -Ось чому нас ніхто не любить.
-"Нас"? -Я намагаюся робити все правильно.
-Я теж намагаюся. -А ти подаєш поганий приклад.
Я подаю чудовий приклад.
Гей, Гутьєресе, кран вже не потрібен.
Клянуся, я покину цю роботу!
-Хочеш обговорити це? -Ти божевільний?
Люди твого покоління не люблять обговорювати ментальні проблеми.
Боже.
Що я взагалі роблю?
Щоб я не робив, всі говорять, що я провалююся.
Мені знайоме таке почуття.
До речі, твій син.
Чим він займається? Думаєш, він розбереться з цим всім?
-Чесно? -Так.
-Він хороший хлопець. -Так?
Це лякає. Він говорить такі розумні речі.
Чудово. Тоді я...
А потім робить ідіотські речі.
Я просто не хочу, щоб він все зіпсував.
Можливо, просто відчепишся?
-Пробач, що? -Що? Що? Я не знаю.
І мене дратує, що він не говорить мені правду.
Може, він боїться говорити з тобою.
Чому хтось має боятися говорити зі мною?
Я не знаю... Не знаю.
Просто... Спочатку ти думаєш, що у тебе виходить бути батьком.
Думаєш, все чудово.
А потім вони виростають.
Я просто не хочу його втратити, розумієш?
Як об'єктивний спостерігач,
скажу одне. Дай хлопцю розправити крила.
-Ось так. -Так.
Я не знаю.
Якщо це не спрацює, то що?
Треба йти.
Так, спіймай цього плямистого.
Не хвилюйся. Не думаю, що він ще з'явиться.
Що?
Гаразд.
Здається, я вдарив себе...
себе самого.
Це щось новеньке.
Агов? Відлуння, відлуння. Немає відлуння.
Гіпотеза:
я засуну свою голову до цієї діри.
Привіт.
Будь ласка!
Досить! Зупиніться!
Це було круто.
Мої дірки приведуть мене куди завгодно.
ДЕЙЛІ БЕГЛ
ЧАЙНАТАУН, СФ - ЗЕМЛЯ-688
Пробачте. Привіт.
-Пробачте, що відволікаю. Ви явно зайняті. -Чого тобі?
Знаю, дивно. Я з'явився ні звідки.
Але здається, я став трансвимірною суперістотою.
-І що? -Як це "що"?
Я буквально розколюю тканину простору та часу.
Для вас це просто вечір вівторка?
У вас такий вигляд, наче це постійно відбувається.
Можна жуйку?
Сила мультивсесвіту на кінчиках моїх пальців.
Мої дірки - не прокляття! Це відповідь.
Ти можеш перестати базікати про свої дірки?
Ти створюєш дискомфорт для всіх.
Ні. Вам це сподобається. Дивіться.
Плями закінчилися, уявляєте?
Як і ви, панове.
Я йду за тобою, Людина-Павук!
Зробіть один крок.
У когось є план цієї будівлі?
-О, ні. -Завтра зранку.
Павука на першу сторінку з пристойним фото.
-Ясно, шеф. -Замовкни.
-Забирайся звідси! -Так, шеф.
Мені потрібно підвищення.
Мігелю, це Пітер. У нас тут аномалія.
Дякую, Пітере. Ти один з найкращих.
Джесс, хто цим займається?
ВІТАЄМО З ПІДВИЩЕННЯМ, КАПІТАНЕ МОРАЛЕС
Ось так.
-Ти не бачив Майлза? -Ні.
Ні.
Не бачив Майлза?
-Що ти робиш? -Промова!
-Увага. -Ні. Я жахливо виступаю.
О Боже, ні.
Ріо, давай.
Привіт.
І я хочу, щоб ти знав, байдуже, що ми не завжди ладнаємо,
-я дуже пишаюся тобою сьогодні. -Гей.
-Постійно. Звичайно. -Гей.
Гей, Людина-Павук, це не вміститься на один торт.
Тату, з підвищенням! Ти заслуговуєш на це.
А не можна писати поменше?
А не можете писати коротше?
Приходьте ще!
Що ще я можу сказати про Джеффа?
Він важив майже чотири кілограми, коли народився. Знаю, вам незручно.
Він ледь не вбив свою матір. Подивіться на його плечі.
-Ні. Досить. -Такий великий малюк.
-Добре, добре. -Боже.
Він такий веселий.
Дай мені мікрофон. Він явно не для тебе.
-Дякую тобі, Ріо, за це. -Де ця дитина?
Я ніколи в житті не знав, ким хочу бути у житті.
Коли я був молодим, мене тягнуло до різних боків.
Ми з моїм братом прийшли в цей район.
Лише купка кісточок пронеслася вулицями.
Я - Армаділло...
Багато з вас виганяли нас зі своїх магазинів.
І тепер, повірте, це моя робота - приглядати за вами.
-Потім у мене народився син. - Стій, злодію!
І все змінилося на краще.
О, ні.
Я навіть не знаю за що випити, напевно цей тост за вас.
Ні, ні, ні!
І за мого брата, за яким ми сумуємо кожного дня.
ААРОН ДЕВІС ВІДПОЧИНОК У СИЛІ
Він би пишався мною зараз.
Мене підвищили до капітана, бро.
За мою дружину.
Я навіть не хочу починати, тому що не зможу зупинитись.
І не чіпай мікрофон.
І за мого сина...
Заради якого в першу чергу я це все роблю.
Я люблю тебе, Майлзе.
І я завжди буду поруч з тобою.
Бенні, давай. Запускай!
Я вб'ю цього хлопця.
Гей! Вітаю, Джефф!
-Гей! Гей! Гей! -Дякую, що прийшов.
-Привіт, Майлзе. Де ти був? -Як ти?
-Ти виріс у цій школі. -Так, ви теж.
Ола, Майлзе! Привіт.
-Тебе батьки шукають. -Не знаю чому.
Я ж був тут увесь час.
-Привіт. -Ми чекали на тебе о п'ятій.
-Я знаю. -Ти не поважаєш батька.
-Так. -Ти пропустив його чудову промову.
Годі. Ви бачили торти? На них душевні побажання.
Я не гордий.
Спочатку було інше.
Твій батько вчився вісім місяців.
Дев'ять. Це як народити дитину.
-А ось і ні. -Звичайно, ні.
Ти залишив мене одну в офісі спілкуватися з тією жінкою.
-У мене була надзвичайна ситуація. -Що, надзвичайне графіті?
Надзвичайна вечірка з незнайомцями?
Поясни.
У вас гарно виходить все пояснювати.
-Смішно. Джеффе, у нас смішний син. -Це не смішно.
-Я не відчуваю себе дорослим. -Крута сорочка.
Добре! Гаразд, гаразд. Ти зацінив фуршет?
З ким ти бігаєш?
-Просто... -Генке? Він мені не подобається.
Неправда.
-Він називає мене по імені. -Ми ненавидимо це.
-У мене є інші друзі. -Наприклад?
Є Пітер.
Але він поїхав з міста.
Є Гуанда.
Але вона теж поїхала.
-Майлзе, даме ун, досить. -Це іспано-англійська?
А вам не спадало на думку, що коли я не з вами,
я займаюся дрібними, непримітними речами?
-Ні. -Ніколи.
Мені 15 років. Я фактично дорослий.
-Правда? -У тебе навіть прав немає.
-У мами теж! -Ми живемо у Нью-Йорку
і не збираємося їхати.
-Це моє життя. -Це не твоє життя.
А моє і твого батька, і твоїх бабусь та дідусів,
які подарували тобі життя, за яке б я все віддала.
Гаразд. Байдуже.
"Байдуже"?
-Можна я це скажу? Дозволь мені. -Скажи.
-Ти покараний. -Що?
-Так! -На скільки?
-На місяць! -Тату. Мамо? Серйозно?
Так, серйозніше нікуди.
-Ви не розумієте. -Ти маєш рацію.
Я гадки не маю, що з тобою відбувається! Чому б тобі не розповісти мені?
Просто послухай мене!
Гаразд, давай. Говори, що хотів.
Що ти так сильно хочеш мені сказати?
Знаєш? Неважливо.
Гаразд, чудово, йди.
Тепер ти покараний на два місяці!
Все було добре, чи не так?
Два місяці.
Я - Людина-Павук. І я покараний.
ГВЕН
Майлз!
Є хвилинка?
Як ти тут... ?
Як ти сюди... ? Як ти?
Все добре.
Чудово. Погляньте на нього.
-Ти виріс, чи не так? Зробив ривок? -Ага.
Твоє волосся стало рожевішим.
-Ти виріс у цій кімнаті? -Так.
Але моя кімната в гуртожитку дуже доросла.
Круто. Я гралася такими в дитинстві.
-Вони колекційні. -І ось така в мене була.
-Вони дуже рідкісні. -А чому вони в обгортці?
Добре.
-Це твої малюнки? -Що? Ні.
Так багато.
Я теж сумувала.
Що ти тут робиш?
Я думав, що більше не побачу тебе.
Хочеш втекти звідси?
Я покараний.
Погано.
А Людина-Павук теж?
Я думаю...
Майлзе?
Твій батько готовий вислухати тебе.
Це три місяці!
Зачекай.
У вас є елітна спільнота найкращих Людей-Павуків?
Гаразд, ось ця леді, Джесс Дрю.
Вона їздить на мотоциклі. Боже, я так багато навчилася у неї.
Ага. Я тут теж багато чому навчився.
Я вирівнявся. Бачиш?
-Так? -Так.
-Тоді подивимося. -Вперед.
Нитка стрілка.
СВИСТ
Легко.
-І Мігель. Це була його ідея. -Правда?
Хто такий Мігель?
Він наче ніндзя-вампір Людина-Павук, але дуже крутий.
Хороший вампір. Віддав би будь-які гроші, щоб побачити це.
-Як давно ти в команді? -Десь декілька місяців.
-Це довгий термін. -Так, це рахується за два.
Погляньте на нього.
Я такий.
Продовжуй змінюватися.
-Щодо клубу. -Глянь, там якийсь дум-дум.
-Що ти робиш? -Хлопець зі смужками, десять очок.
Ми не даємо мультивсесвіту зруйнуватися.
Ми вже зробили це.
Минулого тижня у нас було завдання у вимірі Шекспіра.
-І ми з Хоубі чудово так... -Що за Хоубі?
Боже, він тобі сподобається.
Іноді він дозволяє мені погостити в його вимірі.
Ти залишаєшся там на ніч чи... ?
Взагалі-то, у них суворі правила щодо переміщень,
інакше б я навідалася до тебе раніше.
Ясно. Чому ти з'явилася саме зараз?
Не роби так.
Гей, Гвен?
Де ти поділася?
Куди вона пропала?
Гей. Ось ти де.
-Що ти робила? -Чекала на тебе.
Ні, це не грецька бургерна.
-Класне місце для роздумів. -Правда?
Навіщо бігова доріжка, якщо є банк Вільямсбург?
До речі, ти з твоїм татом.
Так і не поговорили?
Про що нам з ним взагалі говорити?
"Гей, тату, як минули останні декілька місяців?
Все ще думаєш, що я вбила мого найкращого друга?"
Я не знаю.
Думаю, мої батьки... Можливо, якщо я їм розповім...
Ні.
Повір, не варто.
Добре...
Можливо деякі речі призначені тільки для нас.
Цікавий погляд на речі.
Я просто дуже емоційний, розумний хлопець.
Не за роками.
З тобою завжди приємно поговорити.
-Так? -Ага.
Тобто, як багато є людей, з якими можна поговорити про це?
Ти навіть не знаєш.
Що?
Ти - мій єдиний справжній друг після смерті Пітера.
Є ще Хоубі, чи не так?
-Це інше. -Так? Це як?
Не знаю.
Ти і я...
Ми однакові.
У важливих речах, розумієш?
У всіх інших всесвітах Гвен Стейсі закохується у Людину-Павука.
І у кожному іншому всесвіті
нічим хорошим це не закінчується.
Все колись буває вперше, чи не так?
-Від почуттів я зголодніла. -Так,
ці платаноси додають смажених відчуттів.
Вона виглядає застарою для голосування.
Думаю, іспанською вона теж не говорить.
Та годі тобі.
Це не дає вам застрягти в інших вимірах?
-Скажи, круто. -А коли вже
Мігель О'Хара помітить Майлза Моралеса?
Я замовлю слово.
Я про те, що, якби у мене був годинник, я б пішов з тобою.
-Майлзе, послухай... -Я ж врятував мультивсесвіт.
У нас дійсно маленький елітний загін.
Я можу бути невидимим, керувати електрикою.
-Вільних місць мало. -Подумай про це.
Гаразд.
Якби все залежало від мене...
Я знаю. Знаю, знаю.
О, ні. Ні, ні.
-Не роби цього, Майлзе! -Все гаразд.
Це дуже делікатна річ.
Пробач. Я не хотіла зриватися.
Нічого. Пробач.
Привіт!
-Боже. -Я - мама Майлза.
Ріо! Вітаю! Я так багато чула про вас.
Називаєш мене по імені. Гаразд.
Це чудово. Ми знайшли її у кімнаті Майлза, так що...
-Ти напевно була там. -А ви певно Джефф.
Вона назвала мене Джефф. Люб'язно. "Джефф".
Ти мала на увазі Лейтенант Моралес.
Який скоро буде Капітаном Моралесом.
Капітан.
Ми з Гвандою дружимо зі школи.
Так, ми тут просто теревенили.
Не забирай його у мене.
Мамо.
Я жартую. Він покараний, так що ти не можеш.
-Не розбий йому серце. -Мамо!
-Загін Альфа, Червоний Павук. Небезпека. - Я маю бігти.
-Правда? -Так, я забула походити пішки.
Я дійсно хотіла б залишитися довше.
Пробач.
Бувайте.
Так, бувай.
Мамо, я чую твоє мовчання.
Сподіаюся, я не зіпсувала твій задум.
Мої однолітки не говорять ці слова в такому порядку.
Мені просто важко бачити, як мій малюк віддаляється від мене.
Так.
Ти ж знаєш, я завжди готова вислухати.
Добре...
Я...
Пробач, що запізнився.
Йди.
Вона начебто приємна дівчинка.
-Це якась хитрість? -Ні.
Що ти... ?
Давай виправлю. Просто...
Я багато років піклувалася про цього хлопчика.
Оточувала його коханням,
робила так, щоб він не відчував себе чужим.
А він хоче відправитися по світу та творити великі речі.
І більше за все мене лякає...
що ніхто не попіклується про тебе, як ми.
Вони не будуть вболівати за тебе, як ми.
Так що, давай так.
Куди б ти не відправився,
пообіцяй, що попіклуєшся про цього хлопчика.
Зробиш так, щоб він не забув своє коріння.
І щоб він ніколи не сумнівався, що його люблять.
І він ніколи не має нікому дозволяти у цих чудових місцях
говорити йому, що йому там не місце.
І коли він повернеться додому, а він повинен повернутися...
і ти повернешся якомога раніше,
то принесеш звичайний, смачний тортик.
Так, добре.
Пообіцяй мені, Майлзе.
Обіцяю.
Просто...
не заблукай.
Гаразд.
Круто.
Тепер йди. Забирайся звідси.
Коли повернешся, покарання актуальне.
Я посміхаюся, наче це жарт, але це правда.
Так, я зрозумів.
Повернуся пізніше.
З тортиком.
ВЖУХ! ГАВ! ГАВ!
ЩЕ РАЗ...
Дідько.
Воу, воу, гей, гей, автівка!
Дідько.
Дідько, дідько, дідько.
ВИЯВЛЕНО ТЕМНУ МАТЕРІЮ!
ЛІКАР ДЖОНАТАН ОНН
ЗЕМЛЯ 42 ЗАГИНУВ
-Покажи, що трапилося. -Відтворення.
Плями. Треба більше плям!
Боже. Це було прямо у мене перед носом.
Просто треба більше вимірного соку чи що це.
- Дідько. -Дідько!
Ніколи не виходило з іменами. Брендування - не моє.
Міська лінія електропередач може генерувати більше
темної енергії до мого прототипу колайдера.
Дідько.
Ось за що я люблю науку.
Дідько!
Просто треба перенестися куди-небудь з повнорозмірним колайдером.
Людина-Павук, я змушу тебе заплатити за все, що ти відібрав у мене.
Гаразд, має спрацювати.
Або я і всі у цій будівлі
просто зникнуть.
-Дідько. - Дідько.
Ні.
-Дідько! - Дідько.
Повтор закінчено.
Чому, чому, чому?
-Гвен, Гвен, Гвен! -Гвен. Привіт.
Чим займаєшся?
Нічим. Все гаразд. У мене все добре.
Бувай.
Де той поганець, за яким ти повинна стежити?
Я відволіклася на хвилинку.
-Що? - Він же просто злодій тижня.
-Лайло! - Не треба.
Відстеження...
Гей, здається знайшла. Ні, не те.
Зачекай. Якийсь слизький тип.
-Зустрічалася зі своїм другом? - Що? Ні.
-Майлзом? - Ну...
Ти знущаєшся?
- Швиденько. Здалеку. -Здалеку?
Знаєш, ось на такій
- відстані. -Це занадто близько.
Дівчино!
Я повинна була дізнатися, як він.
-Я не можу з тобою. - Я знаю, що помилилася.
Його не можна втягувати в це.
Я знаю.
-Я ніколи його не побачу знову. -Не може бути.
-Він створює свої портали. -Що?
Він стрибає, куди захоче. Він може бути дуже небезпечним.
Ти сказала, що він - злодій тижня. Розумієш, наскільки це погано?
Він зупиняється у вимірах, де є Алхімакс.
-Гвен, що він задумав? - Я не знаю.
Він намагається стати сильнішим, щоб перемогти мене.
Неймовірно. Моя найкраща учениця.
Я спіймаю його, добре? Я зможу повернути його.
Якщо Мігель дізнається...
Не розповідай Мігелю. Він прожене мене і...
Якщо відправить мене додому?
Я знайшла. Земля-50101.
Що будемо робити?
Ти ніколи не помилялася?
Ніколи не зближалася з кимось?
Зближалася.
Але я впоралася.
Попередьте місцевого Павука. Скажіть: Гвен зустріне його.
Звичайно.
- Дякую. Я більше не підведу тебе. -Будь ласка. Замовкни.
У тебе є година, щоб все виправити.
Інакше я не зможу допомогти.
Бувай, Майлзе.
Пробач. Мої вітання!
ЗЕМЛЯ-50101 МУМБАТТАН
Ти це бачиш? Це неймовірно.
-Я - нова людина. -Куди ти подівся?
Я б не впізнав себе в дзеркалі.
-Залишайся там. -Я бачу об'єкт.
-Бачу аномалію. -Спробуй спіймати його.
Досить зависати. Серйозно.
Пробачте, місцеві.
Вау, одразу четверо. Це небезпечно.
Виглядає добре.
Де у вас тут Алхімакс?
Це місце з великим колайдером.
-Гей, корово! Руухайся! -Це все, на що ти здатна?
-Гвен! Я допоможу! -Майлзе, ти... ?
Отримуй. Цього ти не очікувала, чи не так?
-О, ні! -Я теж. Я у вогні!
-Тримаю! -Ти стежив за мною?
Ні, я просто бачив, куди ти пішла, і пішов за тобою.
-Тебе не має тут бути! -Ти про що? Я ж допомагаю тобі!
Ні! Ні, ні, ні!
Не треба було приходити до тебе.
Гей!
Хто ти, новенький?
Привіт. Це Майлз. І його ніхто не запрошував.
Не запрошували, але ти все одно прийшов?
-Що? -Новенький просто закохався.
-Так. -Ні.
-Неправда. -Я розбираюся в людях.
-Він неправий. -Хто ти?
-Дякую, що запитав, новенький. -Я не новенький.
Мене звати Павітр Прабхакар. І за останні шість місяців...
Шість? Навіть у нього є годинник?
-Так. -Бути Людиною-Павуком так легко.
Прокидаюся, пропускаю спорт,
тому що не хочу стати занадто великим.
Нічого не планую робити з волоссям.
Ти нічим не користуєшся?
Кокосова олія, молитва, генетика.
У школі старатися особливо не треба, але я іноді стараюся.
Б'юся з поганцями, годую бездомних собак,
а потім у нас перерва на чай з тіткою.
- Я обожнюю чай ті. -Що ти сказав?
"Чай ті"?
-"Ті" і є "чай". -Ти говориш "чай" чай.
Можна попросити "каву" каву з "вершками" вершками?
Пробач.
Потім я зависаю зі своєю дівчиною Гаятрі.
Вона надзвичайно класна.
Крихітко. Я тут подумав ввечері...
Привіт, Інспектор Поліції Сінгх.
Це ваша донька. Я не знаю її.
Я живу в найкращому місті для Людини-Павука - Мумбаттані.
Екскурсія. Тут у нас затори, тут затори.
Тут теж затори. Ось де британці у нас все вкрали.
-Привіт, Людина-Павук. -Привіт.
-Не вам.
Ти говориш зі мною чи з ним?
-Він мав на увазі мене. -Так. Його.
Я візьму його.
Як справи?
Розповісти тобі про мій новий рівень?
Я на шляху самопізнання.
І прибув до Індії.
Це західне культурне кліше з фільму "Їж, молись, кохай".
Я не це мав на увазі.
Дай вгадаю, розпитаєш мене про шафран, кардамон
і наанський хліб. Все одно, що сказати "хліб" хліб
або "чай ті".
-Я люблю чай ті. -Ні!
Годі тобі! Думаю, ми пішли не з тієї ноги.
Давай просто обговоримо це.
Через тебе мені здається, що я порожній, що всередині мене діра.
Багато дірок.
Але тепер я знаю, чим можна заповнити їх.
Більше дірок!
Це безглуздо!
Це поки що.
Все гаразд. Я в нормі.
-Не хвилюйтеся. -Ми не хвилюємося.
Яка романтична напруга.
Якщо він зробить більше дірок...
-Він же зробить? - ... він стане непереможним!
-Не можна пустити його до... -Алхімакса?
Як ви взагалі можете бути сконцентрованими?
Він знає про Хоубі?
-І що я маю знати про Хоубі? -Здається, не знає.
Буп.
Йди. Йди. Побачимося. Дякую, що прийшли.
Ти не міг би, будь ласка, деактивувати його захист?
Його не можна вимкнути, доки послідовність колайдерів не завершена.
Послідовність колайдерів?
-Ти повинен зупинитися! -Ти не знаєш, що я роблю!
Я буду набагато важливішим за злодія тижня.
Пробач, що назвав тебе так. Ти - чудовий злодій.
Поки що, ні.
Ініціалізація колайдера.
Ні!
ІНІЦІАЛІЗАЦІЯ
Що у вас тут?
Чудово. Які ідеї?
У мене купа ідей, але жодної корисної.
Відійдіть. Я працюю над новинкою.
-Наскільки довго зазвичай це триває? -Секунду.
Нам якось допомогти тобі чи просто стояти?
Ти його заряджаєш?
Я вбираю в себе його сили.
-Схоже на підзарядку. -Це має назву?
Притримайте питання, доки я не зламаю її.
Просто дайте мені зробити це!
Ой!
-Хоубі! -Хоубі, друже!
-Хоубі? -Погляньте, ще один.
Мені подобається, що вас так багато і всі різні.
-Це вже інша справа, приятелю! -Що він сказав?
Англійською це означає: "Ми гарно ладнаємо, і взагалі ми кращі друзі".
Цей юнак з 1610?
Ви його розумієте?
-Хоубі, дякую, що розбив щит! -Я послабив його!
Ось тобі порада. Грайся рукою, а не пальцями.
Що за костюм? Він що, дихає під пахвами?
Майлз, Хоубі. Хоубі, Майлз.
Я про тебе ніколи не чув, тому що Гвен ніколи не згадує про тебе.
Мене звати Хоубі, Хоубі Браун. Мене вкусив...
Я думаю, всі розуміють, про кого я.
І останні три роки я був єдиним... Зачекайте.
Думаєте, я розкрию свою особу?
Це коли я не граю в шоу, тероризую фашистів,
влаштовую незавершені політичні акції, арт-перформанси,
або сміюся в пабі з братвою.
Я не модель. Недовго був моделлю на показах.
Я ненавиджу ранок. Ненавиджу вечір. Ненавиджу ярлики.
Я не герой, тому що якщо назвеш себе героєм,
перетворишся на міфологічного нарцисичного аутократа.
Годі! Ти ж не любиш ярлики.
Гвен, ти залишила у мене джемпер.
-Що за джемпер? -Це світер.
-Скільки їх у тебе? -Це не мій. Напевно.
-І зубну щітку. -Постривай, що?
Моя черга?
-У вас чудова команда. -Я не вірю в команди.
Ти ж грав у гурті?
Я не вірю в постійність.
Він мене вбиває.
Це піде вам на користь.
У підсумку, ми з тобою реалізуємо свій потенціал.
У нас з'явиться гідна ціль.
І я перестану бути посміховиськом для тебе!
Ти не посміховисько!
-Правда? -Абсолютно.
-Зручно! -Я не вірю в комедію!
Просто знущання!
Бачиш? Ніхто не сміється над тобою!
-Після цього не будуть. -Ні!
Це була ще одна легка пригода для Людини-Павука.
-Ні, ні, ні! -Ні, ні, ні!
Я йду!
Що це було?
Наше майбутнє.
Я заберу в тебе все, як ти забрав у мене.
Що?
Побачимося вдома, Людина-Павук.
Майлз. Майлз!
Ти як? Треба йти.
Швидше. Немає часу.
Давайте швидше!
Ми розчистимо шлях. А ти сповільниш падіння будівлі.
Я так і зроблю. Але не тому що ти мені сказав.
Біжіть!
КЛАЦ! КЛАЦ! КЛАЦ!
Обережно!
Гаятрі!
Гаятрі! Ні!
Гвен, підніми голову.
Передбачаємо канонічну подію.
Дій обережно.
Зрозуміла.
Хто-небудь, допоможіть!
-Швидше сюди! -Допоможіть!
НЕ БІЙТЕСЯ. Я ЙДУ!
Інспектор Сінгх!
Я можу допомогти обом.
-Я тримаю його, тримаю! -Майлз!
Не хвилюйся. Я буду обережним.
-Занадто небезпечно. -Все буде добре. Обіцяю.
Майлз!
Ні! Ні.
Ти в нормі.
Я обіцяв.
Все гаразд? Я хвилювався.
Така чудова дівчина, яку я зовсім не знаю.
Гаятрі!
Непогано, чи не так?
АСМ-90 КАНОНІЧНУ ПОДІЮ ПОРУШЕНО
Так.
Ніколи не бачила його таким чуттєвим.
Чудова робота.
Майлз! Мій хлопчик!
Легко.
Що думаєш?
Те, що й завжди.
Ти неймовірний.
Ми - відмінна команда. Так?
Так.
Друзі, що це?
Метафора капіталізму.
Це набагато гірше.
Гаразд, очистіть площу, виведіть людей,
треба стримати цю квантову діру.
Привіт. Я - Майлз. Ми зустрічалися, коли я був невидимим.
Я знаю, хто ти.
Все буде добре?
Так, дайте мені пояснити.
Мігель хоче, щоб ви повернулися до штабу.
-Майлз збирався додому. -Усіх вас.
-Я не підкорююся наказам, як і він. -Мене запрошують до штабу?
МАЙЛЗ МОРАЛЕС ЛЮДИНА-ПАВУК
Ти навіть без маски крутий.
Я постійно крутий.
НЬЮ-ЙОРК ЗЕМЛЯ-928
Нам сюди.
Неймовірне місце.
-Хто з вас Пляма? -Дайте запитати.
МАЛАЛА УІНДЗОР ПАВУК З ЗЕМЛІ-835
Хтось заплямував Пляму?
-Дуже смішно. Хто ще хоче пожартувати? -Ми ж це згадували.
Вони говорять, що ми повинні перевірити місце.
Це неймовірно.
Це лоббі.
Вітаю у Спільноті Павуків.
Це щось, еге ж?
Що сталося з цією маленькою ударною командою?
Багато з них тут не завжди.
Гвен, і скільки ти йому розповіла про це місце та решту?
Небагато.
-Недостатньо. -Ось.
Мій годинник!
Це пропуск на один день. Це дозволить тобі...
робити це.
-Привіт, Гвен. -Привіт, Пітере.
Привіт. Я - Майлз.
-Привіт, Гвен. -Привіт, Пітере.
Я новенький.
Пітере, відвези їх на місце, нехай розберуться з тим, що наробили.
ПІТЕР ПАРКЕДКАР З ЗЕМЛІ-53931
Я б не назвав це провалом.
-Більше схоже на успіх в процесі. -Бене, я можу...
БЕН РЕЙЛІ АБО СКАРЛЕТ-ПАВУК З ЗЕМЛІ-94
Пробач, зараз не можу говорити. Думаю про минуле.
Взагалі-то, ми тут не просто так.
Це був особливо болісний спогад.
-Він в нормі? -Привіт. Веб-стропальник.
ВЕБ-СТРОПАЛЬНИК ТА ЙОГО КІНЬ, ВДОВЕЦЬ З ЗЕМЛІ-31913
-Чому кінь теж в масці? -Щоб приховати обличчя.
Гойда!
А хто в цих лазерних клітках?
Аномалії. Ті, хто потрапив сюди з інших вимірів.
-Надавали їм тумаків і повернули додому. -Вони не дуже цікаві.
-У нас є купа Док Окс. - Це цікаво.
Мустеріо. Містер Стеріо.
-Відео-гра, друже. - Я люблю відеоігри!
-Ще один. - Ви про мене говорите?
Зі світу шрифтів.
- Йди ти до Гельветіки, Людино-Павук! -Сміливо.
Цікавий Кравен, нудний Ріно.
Праулер.
-Праулер? -Не твій Праулер.
Привіт.
-Відвертатися грубо. -Це я його спіймав.
-Я підсковзнувся. -Ти? Я зробила всю роботу.
Скільки операцій ви провели разом?
-Небагато. -Купу.
Круто. Пробачте.
МАРГО КЕСС ЧИ ПАВУК-БАЙТ З ЗЕМЛІ-22191
-Я - Людина-Павук. -Не може бути! Ми всі тут такі.
-Можемо просто йти? -А ти хто?
Я - аватар.
Моє тіло зараз у вимірі батьків,
сидить у кріслі і поїдає чіпси.
Вірно, тому що ти не слухаєш.
Тут цікавіше.
Я це чув.
А це що?
Назву поки що не придумали.
-Машина відправки додому. -Що я говорив?
Я знову повторю.
Якщо ваше ДНК відобразить інший вимір,
відправитесь туди.
Це людяно та не страшно.
Побачимося. Не повертайся.
Час йти. Ми ж не хочемо змусити шефа чекати.
-Побачимося? -Ходімо.
-Нехай щастить. -Бувай!
Мігель голодний.
Він любить їсти у нашій кав'ярні.
Не запитуй чому.
Мене звати Мігель О'Хара.
Я - єдина Людина-Павук у цьому всесвіті.
Так було раніше.
Але я не схожий на інших.
Мені не завжди подобається те, що я роблю.
Але я знаю, що повинен це робити.
Я не можу зупинитися зараз.
Йоу.
Ця штуковина нікому не потрібна.
Можливо так і вийшло перед тим, як його вирвали зі стіни.
Це все пропаганда. Щоб ти не дізнався правди.
А це що?
Я прикидуюся Скубі Ду. Це те, чого вони хочуть.
-Чому ти так хочеш бути частиною цього? -Я хочу отримати годинник.
Створи свій власний.
У тебе відмінний костюм. Гарні батьки.
Вони хороші. Ми посварилися, але...
Вони просто хочуть кращої долі для мене...
-Шкода. -Чому?
Бо ти ще не готовий.
-Ми зробили це! -Добре, добре.
Хороша робота.
Послухай мене. Суть бути Людиною-Павуком - це бути незалежним.
Бути сам собі шефом. Тобі не потрібно це.
-А чому ти тут? -У мене свої причини.
Я хочу бути в команді.
Я хочу бачити моїх друзів і для цього мені потрібен годинник.
Хлопці, досить.
Гаразд.
Спочатку дізнайся, за що ти воюєш.
Знаю, це дивно.
Але це його задумка.
Мігель О'Хара, це Майлз Моралес.
Привіт!
Я говорю іспанською.
-Послухай, я дуже радий потрапити сюди. -Чудово.
У мене є ідеї, як спіймати Пляму.
Він просто хоче, щоб його сприймали серйозно.
Він хвилюється про Пляму.
Я хвилююся про Пляму!
-Що я зробив? -Мігель! Це не його провина.
-Провина? Постривай. -Ви підірвали ще одну дірку!
-Він нічого не знав. -Я все розумію. Чи ні?
Але ти знала, Гвен.
А ти... Я просто намагаюся ігнорувати тебе.
-Я просто не можу. -Вважай, я не тут.
Чи тут.
-Що відбувається? -Мігель!
Полегше з хлопцем.
У нього був жахливий вчитель.
У нього не було шансів.
-Пітер! -Боже.
Прийшла Людина-Павук з приниженої реальності.
-Майлз! -Пітер!
Не бійся мого друга Мігеля. Він тільки на вигляд страшний. А так не кусається.
-Пітер. -Ти доріс до мене. Чудово виглядаєш.
-Ти теж нічого. -Що значить "нічого"?
Що сталося? У тебе кровотеча під пахвами?
-Пітере... -Не хвилюйся, у тебе буде новий костюм.
Пітере, ти скажи...
-Постривай. Це що? -Мейдей!
-У тебе дитина! -У мене дитина.
Божевілля.
Не загуби свій маленький пропуск, люба.
У тебе теж. Не думав, що вони зробили такі для дорослих.
-Секунду. Мейдей! -Діти-анархісти.
Я вже йду до тебе. Я йду. Не рухайся.
Тримаю. Я знав, що пошкодую, створивши її цим веб-шутером.
Я не мав цього робити. Це помилка.
-Хочете подивитися фото? -Вона ось тут.
-Погляньте на це фото! -О, у вас вони є.
-Вона неймовірна. -Так.
Це її смішне обличчя. Це вона злиться.
Це вона старається.
Дивіться, наступна це просто щось.
Мігель зараз помре. Тільки поглянь.
У нас тут серйозна доросла розмова.
Ти єдина не смішна Людина-Павук.
-Ти маєш бути веселим. -Доля мультивсесвіту...
Ти завжди так.
Ти говориш: "Доля мультивсесвіту", і мій мозок вимикається.
Ви відчуваєте запах? Мейдей покакала.
Так. Вона Паркер. Це може трапитися, коли Паркер з'їсть авокадо.
-Ти порушив канонічну подію. -Канонічну подію?
Дитина могла не подумати. Він не так працює.
Це образливо.
Накласти в штани в штаб-квартирі. Вітаю.
У чому справа? Я ж врятував тих людей.
У цьому й проблема.
-Лайло, починай. -Що?
Що значить "Що?" Треба все пояснити.
Добре.
Що це?
Це все.
А можна конкретніше?
А ти можеш помовчати хвилинку?
Так, так, я...
І це тут?
Це всі ми.
Усі наші життя сплетені разом
у чудовому шляху життя та долі.
Всесвітня Павутина.
Це безглуздо.
Це Арахногуманоїдний Мультивсесвіт.
Це теж звучить безглуздо.
А ці місця, де лінії перетинаються?
Це канони.
Частини, які є в історії кожного Павука.
Є хороші.
Деякі погані.
І дуже погані.
Просто продовжуй.
Дядько Аарон.
Це подія АСМ-90.
Капітан поліції помирає, прикриваючи Людину-Павука,
який рятував дитину з-під завалів під час битви з ворогом.
Капітан Стейсі.
Мені шкода.
Ні.
Це трапилося з тобою?
І зі мною.
Що?
Така наша історія.
Канонічні події зв'язують усі наші життя разом.
Але ці зв'язки можна обірвати.
Ось чому аномалії такі небезпечні.
Смерть Інспектора Сінгха була канонічною подією.
Ти не повинен був бути там.
Ти не мав його врятувати.
-Ось чому Гвен намагалася зупинити тебе. -Майлзе!
Я думав, ти намагаєшся врятувати мене.
Я...
Я намагалася врятувати обох.
Тепер, Майлзе, ти змінив історію,
цей вимір руйнується.
Якщо нам пощастить, ми зупинимо це.
Але нам не завжди щастило.
Це був не я. А Пляма.
Ось, що трапляється, коли порушуєш канон.
Звідки ви знаєте?
Тому що, я сам його порушував.
Я знайшов світ, у якому в мене була сім'я.
Де я був щасливий.
Принаймні, моя версія була.
І ця версія мене була вбита.
Я замінив його.
Я думав, що це безпечно.
Але я помилявся.
Тату? Тато.
Тату, ні!
Все так, Пітере?
Так.
Ти порушуєш канони, рятуючи капітанів...
і втрачаєш все.
Мій тато буде капітаном.
Ні.
Я заберу в тебе все...
-як ти відібрав все у мене. -Я йду!
Пляма зробить це.
Він вб'є його.
Коли це станеться?
-Коли це станеться? -Через два дні.
Коли він присягне.
Так говорить наша модель.
Мені шкода, Майлзе.
Відправте мене додому.
Я не можу. Не зараз.
І що мені робити? Просто дати йому померти?
А як же твій батько?
Він же капітан, вірно?
Так.
І все?
Ти нічого не робитимеш з цим?
А як же дядько Бен?
Якби ти знав, ти б дав йому просто померти?
Якби не дядько Бен,
більшості з нас тут не було б, Майлзе.
І все те погане, що ми зробили...
було б неможливим.
Ми просто дамо людям померти,
тому що якийсь алгоритим передбачив це?
Ви ж розумієте, наскільки безглуздо це звучить?
У тебе є вибір між порятунком однієї людини
чи всього світу.
Всіх світів.
Я зможу врятувати всіх. Людина-Павук завжди...
Не завжди.
Майлзе, ми всі хочемо жити тим життям, яке у нас відібрали.
Повір, я намагався.
І чим більше я старався, тим більше біди я приніс.
Ти не можеш врятувати всіх.
Бути Людиною-Павуком - самопожертва.
Це робота.
Ось на що ти підписався.
Майлзе.
Пені?
Що це?
Це втручання чи що?
Ми знаємо, це важко.
Але це правда, Майлзе.
Тому ви тут? Щоб легше мене підвести?
Минулого разу спрацювало! Чому б не повторити!
-Почекай. -Ти маєш рацію, Гвен.
-Не треба було ніколи приходити до мене. -Хлопчику...
Не називай мене так.
-Почалося. -Хоубі, не треба.
-Добре. -Майлзе, зрозумій.
Ви не можете просити мене покинути батька.
Я не прошу.
Просто дайте мені хвилинку.
-Чудовий вигляд. -Ні! Зупиніться!
Якщо ми випустимо його, він нашкодить ще більше. Ми обоє знаємо це.
-Маленький хлопчик. Пітер Пен. -Побудь тут декілька днів.
Пробач, що так вийшло, хлопчику.
Я ж сказав не називати мене так!
Майлзе!
Гаразд.
Пробач, що зробив це. Я - поганий батько.
Час йти.
Усім постам, покиньте всі справи і зупиніть Людину-Павука.
-Ти? -Ти?
-Я? -Я?
Майлз! Майлз Моралес! Він у четвертому секторі!
ЧЕТВЕРТИЙ СЕКТОР
-Це він? -У мене щось на обличчі?
-У чому справа? -Майлз! Він прямо тут. Він...
-Повернися! -Я нічого не бачу, шеф.
Цей день може стати ще дивнішим?
Думаю, може.
Пробач!
Я дивився на свого дядька і...
Дай вгадаю. Він помер?
На рахунок три.
Один... Ти не дочекався трьох!
Гей, Мігелю!
Зробимо фото? Це наша перша погоня.
-Майлзе? -Привіт.
-Я - великий шанувальник вашої роботи. -Дякую.
Ти думаєш, Люди-Павуки використовують гумор як милиці?
Розумієш? "Милиці"?
Я можу те, що й він.
Боже, я щось потягнув.
Привіт, Пітере.
Бігти більше нікуди.
Мій промах. Було куди бігти.
-Досить бігти! -Досить переслідувати мене!
Ти розчаровуєш.
Я знаю, що він - твій друг, але у нас немає вибору.
-Але щось підказує... -Тому користуйся головою.
Ти в моїй пастці. У моїй чіткій мускулатурі.
Тому, не роби...
Майлзе.
-Ні, відпусти мене. -Твоя втеча - божевілля.
Втеча - це не найбожевільніше.
-Я розумію. -Круто!
Але такий порядок речей. Ти не зможеш тут перемогти.
Перестань тікати. Не так швидко.
Ні!
-Можеш потримати мою дитину? -Що?
Просто візьми дитину, а потім ми поговоримо.
Думаю, це розрядить атмосферу. Це дуже грубо.
Взагалі не грубо.
Ти можеш більше, коли ти один на один з цією чарівною дитиною.
Не намагайся проводити зі мною душевні розмови.
Просто потримай дитину, побачимо, що буде!
Вона є у мене через тебе, ясно?
Я думав, що виховуючи її, я виконую гідну роботу,
що є шанс, що вона стане такою, як ти.
І я був радий цьому, тому що ти - неймовірна людина.
Мені подобається бути поруч з тобою.
Тоді чому ти не приходив до мене?
Тому...
Я не міг.
Я так хотів бути разом з вами.
Але тут зовсім не так, як я думав.
Послухай, погані речі трапляютсья.
Завдяки цьому, ми - це ми.
Але ж хороше теж трапляється?
Наприклад, ти.
І вона трапилася.
Гей, я не...
Ти так погано тримаєш дитину.
Відслідковуємо локацію.
Зачекайте! Ні, ні!
Нічого не відслідковувати!
Розіслати всім.
Ні, ні, ні, Майлзе. Я не знав. Присягаюся.
Прошу, давай поговоримо.
Вже поговорили.
Хороша розмова.
Ось він!
Майлзе!
-Він знає, куди він йде? -Навряд чи.
Не можу не сказати:
ти - жахливий наставник.
Він переміг тебе, так що не настільки жахливий.
Ви обоє жахливі. Задоволена?
Перестань прикидуватися, що знаєш куди йдеш!
У мене є план. Я просто поки що не можу розповісти тобі.
-Відправлення на місяць. - Це не добре.
У тебе кігті?
Ти точно Людина-Павук?
А ти?
Як думаєш, хто ти насправді?
Мене звати Майлз Моралес.
Мене вкусив радіактивний павук.
І я цілком впевнений! Решту ти знаєш!
Привіт. Як справи?
Ти не розумієш. Ти - аномалія.
Відпустіть мене додому.
Стрибок!
Де б ти не був, будеш аномалією.
Ти - справжня аномалія.
Мігель!
Павук, який вкусив тебе, був не з твого виміру.
Він не повинен був вкусити тебе.
Мігелю, ні.
Десь там є світ, де немає Людини-Павука,
-бо той павук вкусив тебе. -Ні.
Ти не повинен був стати Людиною-Павуком.
Ні! Ти брешеш. Я - Людина-Павук!
Ти - помилка!
Якби не ти, Пітер Паркер був би зараз живим.
Він загинув, рятуючи тебе.
Він би не дав статися цьому всьому.
Плями б не існувало.
-І нічого б цього не було. -Пітере.
І весь цей час я збирав все воєдино.
-Мігелю, полегше з ним! -Тебе не повинно тут бути.
Ніколи.
Відпусти.
-Мігелю, досить. -Ось, що ми обговорювали.
Ви це обговорювали?
Ви знали?
Ви все знали?
Я не знала...
як сказати тобі.
Ось чому ви не приходили до мене.
-Майлзе, це заради тебе. -Хто так вирішив?
Гвен, я не дитина!
Саме дитина.
Просто дитина, яка не розуміє, що робить!
Добре,
я заманив сотні Людей-Павуків подалі від вашого маленького клубу.
Що?
Здається, у нього був план.
І зараз я це зроблю.
Усі говорять мені, як я маю жити.
Але.
У мене своє життя.
Прощавай, Гвен.
Майлзе!
Я навчив його цьому,
так що, схоже, я - гарний наставник.
Ні. Ні.
Це мило. Ні.
Таке вже траплялося
Ініціалізація Машини повернення.
СИСТЕМА ПОШКОДЖЕНА
Сигнатуру підпису виявлено.
ПУНКТ ПРИЗНАЧЕННЯ ЗАБЛОКОВАНО ЗЕМЛЯ-42
Давай.
Ні. Ні.
-О, ні. -Ні.
Що трапилося?
Машина сама активувалася.
-А це можливо? - Ні.
Це неможливо. За протоколом
має бути введена послідовність ключа.
-Гаразд. Як...? - Треба зараз же зробити це.
-Як щодо цього? - Ні.
-А так? -Ти мені заважаєш.
Зупини його! Зараз!
Що нам робити?
Зроби щось!
Негайно!
Мігель.
Мігелю, зупинись!
ІНІЦІЮВАТИ ПЕРЕЗАВАНТАЖЕННЯ СИСТЕМИ ТАК
Ні!
Гаразд. Це не його провина.
Просто треба було слухати!
-Чому він не слухав? -Можливо, ти не дотиснув?
-Гвен, не роби цього. -Ти дала йому піти.
-Я? -Ти не спіймала його.
-Давайте візьмемо паузу. -Пітере, підтримаєш мене?
Мігелю, як батько дочки і син матері...
-Досить теревенити. -Добре зауважила.
Дайте мені поговорити з ним.
Ми це проходили.
-Він - мій друг. -І це проблема.
Ти точно знаєш, що трапиться, якщо він порушить канон?
Ти хочеш дізнатися? Я говорив, що вона зайва.
Ти помиляєшся.
Джесс, скажи йому, що це не так.
Це так.
Ти зараз серйозно?
Я говорила тобі. Якщо ти відпустиш його, я тобі нічим не допоможу.
Я не піду.
Ти маєш рацію.
Що?
Що за чортівщина?
Відправляйся додому, Гвен.
Ми повинні бути хорошими.
Ми і є.
Джесс, Бене, йдіть за мною.
О, так.
Хто-небудь, знайдіть Пляму.
Так. Пробачте, мені треба прибрати її.
Не ти. Тебе мені на сьогодні достатньо.
Привіт, любий.
Як робота?
Я не знаю.
Пітере? Ти брав нашу дитину на битву?
Чи брав я нашу дитину? Ні. Ні, ні.
Ти ж просила мене не робити цього. Я й не робив.
У доступі відмовлено. У доступі відмовлено.
ЛАСКАВО ПРОСИМО
Думаєш, це правильно?
Ти питаєш про це зараз?
Там немає плейбука за виховання таких, як вона...
...чи таких, як ти.
Ви просто повинні зробити правильні зміни в перерві.
-Це спортивний вислів. -Я зрозумів.
Пробач. Ти просто реагуєш, ніби ти в старшій школі.
Я не дивлюся спортивні канали.
-Гаразд, чемпіоне. -Неймовірно.
Можна полегше?
Ти можеш просто... ?
Хоч поглянь на мене.
Що? Що це?
Дивлюся на тебе. Як ти просив.
Ти схуд.
Де ти була?
Просто вбивала своїх друзів.
Це смішно. Добре.
-Куди ти йдеш? -Я не знаю.
Ти - хороший коп, тату.
Ти носиш значок, бо знаєш, якщо не ти,
то хто тоді?
Але ти мусиш зрозуміти,
ця маска - це мій значок.
І я теж намагаюся бути хорошою.
Я так старалася
носити цю річ, як ви хотіли...
і я не носила.
Не носила.
Я можу, що завгодно, але я навіть не можу допомогти тим, кого люблю.
І вони можуть лише половину мене.
Я залишилася самотньою.
А тепер я навіть не знаю, що правильно, а що - ні.
Я не знаю, що мені робити. Але я знаю...
Я не можу втратити ще одного друга.
Гвен, я завжди вчив тебе вчиняти правильно.
І ось що вийшло.
-Я присягнувся. -Так заарештуй мене, тату.
-Давай покінчимо з цим. -Я не можу.
Чому ні?
Я звільнився.
Коли?
Приблизно на половині великої промови.
Ти...
Зачекай, ти не станеш капітаном?
Тобто...
Моя робота, посада капітана,
все це більше не важливо.
Ти - найкраще, що я зробив у житті.
-Хороша промова, так? -Не дарма у тебе п'ятірка з англійської.
Чотири. У мене чотири з плюсом.
Пропустила декілька занятть.
Я не знаю, що ти будеш робити...
але думаю, що це допоможе тобі.
Хлопець, який залишив його, ще той екземпляр.
ЯКЩО НЕ СПРАЦЮЄ, ВСТРЯХНИ ХОУБІ
ПРОЕКТ БУТЛЕГ ОБ'ЄКТ-1610
Я повернуся.
Обіцяю.
Батьківство - це...
велика таємниця.
Ти - помилка!
Якби тебе не вкусили, Пітер Паркер був би живим.
Нічого цього б не було.
Майлзе, найскладніше в цій роботі - це те, що ти не можеш врятувати всіх.
Я змушу тебе заплатити за все, що ти забрав у мене.
У тебе є вибір між спасінням однієї людини
і спасінням всього світу.
Я зможу. Людина-Павук завжди...
Не завжди.
Де б ти не опинився, не губися.
Погані речі трапляються.
-Я не знала, як сказати тобі. -Ти не мав
бути Людиною-Павуком.
Продовжуй іти.
Ви перевірили свої локації?
-Так, татку. -Жодних слідів.
Лайло, ти всім розіслала? Всюди. Всюди, де він може бути.
Вітаю, капітане.
"Капітане"? Ви не можете мене так називати, до присяги.
Ми пишаємося тобою. Побачимося.
Чудово.
Якесь занепокоєння в провулку. Краще перевірити.
Я на місці. Тут відбувається щось незвичайне.
Погляньте на стіни. На вигляд нормальні.
Але з ними щось не так.
Я зробив це.
Я вдома.
Майлз?
Тобі не час спати?
-Я не спізнився? -Що з твоїм волоссям?
Ви в нормі? Скажи, що все добре.
Я в нормі.
Ти мала рацію. Ти мала рацію щодо всього.
Звичайно. Я завжди маю рацію.
-Щодо чого я мала рацію? -Я бачив стільки неймовірних місць
і зустрів неймовірних людей, але...
Але я їм не потрібен.
Я багато думав про твої слова.
І я дав їм це, мамо.
Я побив їх всіх.
Знаю, наскільки я сильний зараз.
Я сильний завдяки тобі.
І татові.
І нам.
Мамо.
На нас дещо чекає.
Дещо...
Дещо жахливе.
Майлзе, ти говориш, як божевільний. Що відбувається?
Його звати Пляма. Він - мій ворог.
І я маю зупинити його.
Знаю, ти в курсі, що я брехав тобі.
Я думав, якщо ти дізнаєшся...
ти не будеш любити мене.
І побувавши там...
І тепер...
Я нічого не боюся.
Що ти хочеш сказати?
Пообіцяй, що нічого не зміниться.
-Я завжди любитиму тебе. -Пообіцяй.
Завжди. Мені байдуже, що ти скажеш.
(говорить іспанською)
Мамо.
Я...
Я - Людина-Павук.
Хто Людина-Павук?
Це супергерой. Його вкусив павук.
У нього сили павука.
Він - це я.
Ти вирішив одягнути костюм улюбленого персонажа...?
Як це називається? Комік-Кон?
Я не знаю, що це.
Я майже повірила, Людино-Павук.
Чому у тебе немає восьми рук? Ти випускаєш павутину?
-Мені колись снився такий кошмар. -Ти точно прокинувся?
Мамо, досить. Це серйозно.
Тато працював з Людиною-Павуком.
Хоча не знав, що це був я.
-Я хочу, щоб тато був тут, щоб пояснити. -Майлзе, прошу.
Мені треба піклуватися про тебе і про себе, так що допоможи мені.
Мамо, зачекай. Мені треба поговорити...
О, ні.
Він не в тому всесвіті.
Павук, який дав тобі свої сили, був не з твого виміру.
- 42. -Рідний вимір.
Вимір ідентифіковано.
Ця машина...
надіслала мене не додому.
Дядько Аарон?
Гей.
ЗЕМЛЯ 42
Ти в нормі?
Я так сумував за тобою.
Гаразд. Потім.
Ти прибрав дреди?
-Спеціально? -Так.
Так, я просто звикаю.
Мені дали більше змін у лікарні, тож наступного місяця я все поверну.
Зачекай. Ми - сім'я.
Дякую.
ТОГО ЧАСУ НА ЗЕМЛІ-1610...
-Привіт, любий, як справи? -Привіт. Як там Майлз?
Пам'ятаєш, як ти покарав його?
-Я його звільнила від покарання. -Ти що?
Зовсім трохи. Я маю на увазі, скільки у нього проблем.
-Багато проблем! -Я не хочу думати про це.
Майлзе, я сьогодні працюю в нічну зміну.
-Ось список продуктів. -Він здогадається.
У нас є справа.
Охоронець йде о шостій. Це вікно, вірно?
Так, вірно.
Я розумію, що ти говориш.
Ти в нормі?
Холодно.
Давай, хлопче.
У тебе ж є план?
Так, але напевно потрібно трохи більше часу,
просто впевнитися...
що не буде проблем.
Тут немає Людини-Павука.
КАПІТАН ДЖЕФФ МОРАЛЕС ЧОЛОВІК - ГЕРОЙ - БАТЬКО
СПОЧИВАЙ З МИРОМ
Пробач, люба, але ти звільнила його в односторонньому порядку.
Джеффе...
Я просто хвилююся, що він міг сплутатися не з тими людьми.
Проблема у цій дівчині.
Про що він думає, коли він з нею?
У мене є декілька ідей.
-Ти дійсно не допомагаєш. -Ти бачив, як він засвітився поруч з нею?
Я просто сподіваюся, вона не дасть його образити.
Я відповідальний за це?
-Ні, ні. -Можливо, це моя провина.
Перестань, ти - чудовий батько. Це складно.
Ніби у нас нова дитина, яка хоче дуже швидко рости.
Можливо, і нам треба подорослішати.
Трохи.
Можливо, треба дати йому розправити крила, чуваче?
"Чуваче"?
Це не ваша провина.
Це все я.
Що ти тут взагалі робиш?
Його вікно було відчиненим, і я увійшла.
Це ж нормально.
Я хочу поговорити з твоїми батьками.
Добре. Мого батька не так легко знайти.
Правда? І чим він займається? Наркотиками?
Він поліцейський.
У відставці.
Я подзвоню до дільниці.
Я не думаю, що він там. Чи взагалі десь поруч.
-Це його світер. Де Майлз? -Я не знаю.
Ти не знаєш? Тобто, ти не знаєш?
Я піду.
Куди ви зібралися, юна леді?
Я піду шукати його.
Я не знаю, де саме.
Але я знаю, звідки розпочати.
Я дізналася від Майлза,
що все можливо.
Він любить вас більше, ніж ви собі уявляєте.
Я бачила це.
Якщо знайдеш його...
скажи йому: п'ять місяців.
І скажи, що ми любимо його.
Звичайно.
ПУНКТ І-616Б
ЛЮДИНА-ПАВУК У ПАСТЦІ ПРАУЛЕРА
Дядько Аароне?
Постривай.
Слухай мене. Правда.
Ти не розумієш. Я не звідси.
Послухай, добре? Ця машина помилково відправила мене сюди.
Зачекай, зачекай. Прошу.
Дядько Аароне, постривай. Дядько Аароне!
Будь ласка. Дядько Аароне?
Просто вислухай мене.
Мене вкусив павук і передав свої сили.
Але він повинен був вкусити не мене, а когось іншого.
Когось звідси.
Я тут зайвий. Мені треба додому.
Ясно?
У мене теж є дядько Аарон.
Він був поганцем на ім'я Праулер.
Він дивився на мене.
Він зробив багато поганих речей, але...
Я знаю, він хотів бути хорошим.
Він просто не знав, чи є у нього вибір. У тебе він є.
Ти можеш бути хорошим.
"Хорошим"?
Прошу. Повір мені. Знаю, ти не хочеш бути Праулером.
Я - ні.
Майор Манфреді продовжив обов'язкову комендантську годину
через так звану Зловісну Шістку картелів, які ведуть війну за контроль на вулицях.
Ніхто не спробує зупинити їх?
Твій тато ще живий?
Що?
Твій батько.
Ти сказав, що він живий.
Так.
Хто ти?
Я - Майлз Моралес.
Але ти...
Ти можеш звати мене Праулер.
Якщо я не прийду додому...
наш батько помре.
Твій батько.
Прошу.
Відпусти мене.
Чому я маю це робити?
ЯК ГОВОРИТИ, ЩОБ ДІТИ СЛУХАЛИ, І СЛУХАТИ, ЯК ДІТИ ГОВОРЯТЬ
Не говори мамі.
Я не змогла знайти свій гурт.
Тому створю свій.
З декількома старими друзями.
Хочете увійти?
ДАЛІ БУДЕ...
МАЙЛЗ МОРАЛЕС ПОВЕРНЕТЬСЯ В...
ЛЮДИНА-ПАВУК ЗА МЕЖАМИ ПАВУТИНИ ВСЕСВІТІВ
Переклад субтитрів: Igor Shiian