Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GODKÄND AV SERIEFÖRLAGENS CENSURORGAN
Vi gör på ett annat sätt den här gången.
Ett helt annat sätt.
Han heter Miles Morales.
Han blev biten av en radioaktiv spindel.
Och han är inte den enda.
Han har inte alltid haft det lätt.
Och han är inte den enda.
Nu är han helt ensam.
Och han är inte den enda.
Ni tror att ni vet resten.
Det gör ni inte.
Jag trodde att jag visste resten, men...
...det gjorde jag inte.
Jag ville inte göra honom illa.
Men det gjorde jag.
Och han är inte den enda.
- Hallå! - "Deaf Leopard!"
Gwen!
CHELSEA, NEW YORK EARTH-65, Spider-Gwens värld
Är låten slut? Det känns så.
Du vill inte umgås och inte snacka.
Jag lirar inte i band för att snacka känslor -
utan för att banka på känslorna med pinnar!
- Öppna dig, annars knäcks du. - Jag mår bra!
- Så låter man inte om man mår bra. - Utan: "Bra, tack! Och själv?"
Bra, tack!
- Och själv? - Allt bra?
Kom igen, Gwen...
- Jag förstår mig inte på dig. - Stämmer bra!
Jag spelar trummor...
Jag har alltid velat spela i band.
Jag har väl inte hittat rätt.
I den här branschen...
...slutar man alltid som soloartist.
Före Miles var det Peter.
- Är det den där ligisten? - Nej, jag ser henne som en av de goda.
- Har man mask, har man nåt att dölja. - Ingen politik vid middagsbordet.
Tack, May.
Men de kände mig inte på riktigt.
Och jag kände inte honom heller...
- Gör om det där, Ned. - Det är lugnt, Gwen.
...förrän det var för sent.
Hej, Gwen.
Peter?
Va...? Nej!
Nej, nej, nej...! Vad har du gjort?
Jag ville bara bli nån särskild.
Som du...
...Gwen.
"Gwen"? Vem är Gwen?
Allting ordnar sig.
Nej, lämna mig inte!
Peter...!
Hallå där!
Peter?
Jag fick aldrig nån ny vän efter det där.
Jo, en.
Men han är inte här.
Och jag kan inte komma dit.
Kommissarie George Stacy leder jakten på Spider-Woman.
Vem är hon, och varför döljer hon ansiktet? Peter Parker, en oskyldig...
Jag har känt May och Ben Parker i tolv år. Peter Parker åt vid mitt bord.
Han var min dotters bästa vän.
Jag vilar inte förrän jag hittar Spider-Woman.
Hej där. Hur går det med bandet?
Jodå. Jag har lagt av. Så...tummen upp.
Vi har gjort ett genombrott i Spider-Woman-fallet.
- Det var ju bra. - Vi är nära. Jag känner det.
Jag med.
- Det blir bra för oss. - Var inte så säker.
- Hon dödade din vän. - Det vet du inte.
- Jag såg ju henne fly från brottsplatsen. - Hon kanske inte hade nåt val.
- Jag måste göra mitt jobb. - Han kommer inte tillbaka för det!
Jag vill inte bråka om det här. Okej?
Jag märker det.
Är du...
...för punkig för att ge pappa en kram?
Alla enheter, larm om övermänsklig incident. Guggenheimmuseet.
Det här kan bli ett läge.
- Vi ses senare. - Visst.
Jag ringer sen. Älskar dig.
49-20 på plats. Vi behöver all hjälp vi kan få. Det är en jäkla röra här.
Kommissarie Stacy här. Framme om fem. Pass på, vår tös kan mycket väl dyka upp.
Yuri, förklara för mig -
hur en snubbe med tolv meters vingspann obemärkt kom in på Guggenheim.
New York. Alla kör sin grej.
- Vet vi vad han vill? - Kan du italienska?
- Jag har irländskt ursprung. - Du kanske gillar pasta.
Var med på min signal. Håll utkik efter tecken på Spider-Woman.
Där har vi tecknet.
- Hur går jakten på mig? - Du är härmed gripen!
Bra att veta.
Vulture!
Det brukar funka att ropa.
Det funkade visst.
Jag är Vulture, människosläktets största geni.
Du är inte min Vulture. Är du gjord av pergament?
Vilken fördömd värld har du fört mig till?
Du glitchar. Jag vet hur det känns. Var är du ifrån?
Jag är en konstnär. En ingenjör.
Härligt, en renässansman...
Låt mig gissa.
Du tog en espresso i nån gammal knarrig Da Vinci-dimension -
och plötsligt öppnades en portal hit.
- Nåt ditåt? - Ja, i princip.
Kan du låta bli att kaosa sönder konstmuseet utan anledning?
- Kallar du det här konst? - Vi pratar ju om den.
Häftigt.
Det är mer en metakommentar kring vad vi kallar konst.
Men det är även konst...?
Titta, din kusin.
Mindre smart att leka med elden om man är av papper.
Hejdå, tjejen.
- Ursäkta, men vem är du? - Det är hemligt.
- Du är blå pantern. - Nej.
- Läderblåppen? Mörka Gustaf? - Lägg av.
- Macho Libre. - Jag är från en annan dimension.
Är du? Wow! Faktiskt inte häpen alls.
Jag heter Miguel O'Hara.
Jag leder en insatsstyrka som ska skydda multiversum.
Äh, skippa det. Hoppar du mellan dimensioner med klockan?
- Den är mycket coolare än en klocka. - Lättkränkt...
Du, jag har en stor renässanskalkon att fånga, så om du ursäktar...
Det är lugnt, tjejen. Jag tar över här.
- Visst, gå på knock. - Varför säger du så?
- Du är inte rolig! - Åjo.
Jättekul att städa efter dig, förresten. Kingpins kolliderare.
- Vad pratar ni om? - Lägg dig inte i!
Vi räddade ju multiversum!
Men hålet är så stort att killar som han kan skjutas iväg till fel dimension.
Så nu måste jag skicka hem alla innan hela rumtiden störtar samman.
Jag orkar inte ens prata om Doctor Strange och den lilla nörden på Earth-199999.
"Doctor Strange"? Låter olämplig för läkaryrket.
Kan inte snacka nu, kommissarien.
Ska jag sköta det här, eller...?
Jaha.
Han har en hammarficka!
♪ Hammarficka: oändligt förvaringsutrymme för bl.a. hammare. /Red.
- LYLA, skulle du kunna...? - Du måste säga det först.
- Kalla på förstärkning. - Va? Kom igen.
- Snälla, kalla bara på... - Redan gjort. Men jag njöt av det där.
Spider-Woman.
Samma här.
Är du...?
Den här? Vi vet inte könet, min man vill bli överraskad.
Han är knäpp men sjukt snygg.
- Kan ni adoptera mig? - Va?
Hallå! Kan vi fokusera på det eldsprutande hotet mot rumtiden, tack?
- Hon, kanske. - Nej.
- Hon kunde behövas. - Nej.
- För att hon kallade dig Mörka Gustaf? - Nej.
- Säger du nåt annat än nej? - Nej. Ja.
- Varför inte hon? - Det vet du.
Nu räcker det.
Se här på den grekiska elden i min ryggsäck.
Släpp inte ut honom!
Han kommer att riva upp kanon.
Che meravigla 'sta bellezza...!
- Ner på marken! - Kan ni sticka?!
Ni är omringade.
- Jag är en av de goda. - Det ser inte så ut.
Ni får hålla snattran och lita på mig. Nej!
Träff!
Utrym byggnaden!
Det är nog en Banksy.
Jag tänkte göra så där.
Upp med händerna!
Kom igen, kommissarien.
- Den misstänkta är beväpnad. - Nätskjutarna är tomma.
- Ner på marken! - Upp med händerna eller ner på marken?
- Du är gripen... - Jag räddade ju folk!
...för mordet på Peter Parker.
- Du har rätt att inget säga... - Du förstår inte!
Det är du som inte förstår.
Pappa...
Jag har tänkt berätta, men du förstår nog varför jag inte ville.
Jag mördade inte Peter. Jag visste inte att det var han, jag hade inget val.
Hur länge har du ljugit för mig?
Kan du sluta vara polis en sekund och vara min pappa och lyssna?
Tror du verkligen att jag är en mördare?
Du gör ditt jobb för att hjälpa folk, visst?
Visst?
Det gör jag med!
Och nu kan du hjälpa genom att lyssna!
Snälla pappa...
Du är allt jag har kvar.
Du har rätt att inget säga.
- Allt du säger kan användas mot dig. - Är du verkligen så rädd för mig?
- Du har rätt till advokat. - Sluta, pappa!
Stanna där.
Pappa!
Andas. Vi hjälper dig. - Visst, Miguel?
LYLA, skanna den här röran.
Inga fler anomalier. Kanon är fortsatt intakt.
Vi kan inte lämna henne. Hon gör det här ensam.
Jag vet inte hur jag ska laga det här.
Nej... Okej, välkommen till klubben.
Han går ju bara andra året, men vi vill få igång universitetssnacket...
Han kommer säkert när som helst.
Han tar allvarligt på sin framtid.
- Ursäkta, har ni bankomat här? - Visst, längre in.
Helst inte fastkedjad i väggen. Det var inget!
Det här borde gå smidigt.
Bara göra ett hål...
...och ta pengarna.
Inte där.
Fram med stålarna nu. Var är ni, pengar?
Kom då!
Vem har lagt en bankomat på trottoaren?
Vad sysslar du med?
Ingenting! Inga problem här, inte. Har bara glömt koden.
- Ut härifrån! - Snälla, låt mig bara råna dig.
- Jag rånar dig, fläckfejs! - Skippa slagträt.
Det är mitt första rån, så förstör inte upplevelsen.
"Upplevelsen"? Det här är min firma!
Jag är som Robin Hood. Om han gett till sig själv. Titta, curry.
Jag är forskare. Eller var det. Jag jobbade på Alchemax.
Faktiskt ansedd stilig med forskarmått mätt.
Jag råkade ut för en grej...
Hit med min fot!
Förlåt! Men jag rånar ju inte dig, ATM-maskinen är inte din.
- Den tillhör banken, de riktiga bovarna. - Du är den riktiga boven!
Jag kan ju inte jobba längre, så det fick bli brottets bana.
- Varför säger man ATM-maskin? - Vem sa det?
- M:et står ju redan för "maskin". - Spider-Man!
Vad blir jag skyldig för pirogen, Lenny?
Om du kniper honom så bjuder jag på den.
Spider-Man. Wow, det händer verkligen!
Är du en ko eller en dalmatiner?
Jag är...
...The Spot.
Vi möts igen, Spider-Man.
- Var det roligt? - Nej, visst inte.
- Är det där en dräkt? - Dessvärre för oss båda är det hud.
Aj då...
Du förstår, jag är från ditt förflutna. För ett år sen...
- Vänta... - Kom igen!
Från pappa: Var är du?
Det var kul, men nu måste jag sy ihop det här.
Du får visst betala ändå.
Okej, en sista gång nu då.
Jag heter Miles Morales.
Jag blev biten av en radioaktiv spindel.
Och i ett år och fyra månader...
...har jag varit Brooklyns enda och unika Spider-Man.
Och allt går som smort.
Du kan göra nån illa!
Jag fångar alla möjliga sorters skurkar.
Var som en vanlig superskurk, så jag kan fånga dig!
Jag har designat en ny dräkt med lite skönt flow på sidorna.
Faster May har flyttat till Florida.
Jag har varit gästvärd på Jeopardy.
Gjort reklam för babypuder. Och bett om ursäkt för det.
Ett misstag.
Jag fick mustasch.
Och rakade av den...
Misstag igen.
Jag har vässat mitt paralysvapen.
Förlåt!
Hur länge kan jag ljuga om vem jag är?
- Den nya Spider-Man är visst puertorican. - Känns han inte mer dominikansk?
Jag menar, skulle de fatta om jag berättade?
Vi älskar och accepterar dig, fast du har ljugit för oss i ett helt år.
Kanske i nåt annat universum.
Jag bara önskar ibland att jag inte var den enda.
Men jag ältar inte.
Jag saknar min farbror ibland.
Jag fattar grejen, Miles.
Även om han visade sig vara Prowler.
Jag försöker göra vad han sa åt mig: att bara fortsätta.
- Läser du sms? Vi har ju en episk strid! - Ett ögonblick bara.
Du stänger av mobilen på bio, men inte när du möter mig?
"Omenminut." Han skrev det som ett ord!
Rart, va? Ungdomar.
Mysko...
- Min näsa! - Förlåt, men jag har verkligen bråttom.
Lurad!
Nu ser man skrivbubblor...
Det här går ju jättebra!
Fortfarande bubblor.
Han kommer nog snart.
Härligt! Vi börjar hitta varandra.
- Men var kom gåsen ifrån? - Jag vill inte ha den här dräkten längre.
"Snart framme, mami."
Smiley. Bönehänder.
Är det din gås?
När allt kommer omkring...
Jag har dig precis där jag vill...
Vad aggressiv du är!
...är jag Spider-Man, och det kan ingen ta ifrån mig.
- Kom tillbaka till din nemesis! - Fly inte.
Din dräkt sitter för tajt i bak.
- Läget? - Jobbar på en uppsats.
Det är en skurk på Peterson-skrapan. Kan du ringa polisen åt mig?
- Sånt drar lätt iväg... - Bara den här gången.
Det börjar med ett samtal, sen blir det walkie-talkies och synkade klockor.
Snart har vi en spindelsignal. Jag är inte din "kille i stolen"!
Är det där mina Jordans?
Det är inte mitt fel att vi har samma storlek.
Varje person är ett universum.
Mitt jobb är att ringa in er persons universum på det här pappret.
- Det är tomt. - Exakt.
Jag har ingen aning om vem killen är. Kanske vet han det inte själv.
Han måste bestämma om han tänker satsa -
eller syssla med vad han nu gör just nu.
Man kan inte både ha kakan och äta upp den.
- Om man inte bakar två. - "Intresse för komedi"...
Hur går det? College, woop woop!
- "I tid" betyder fem minuter före! - Jag vet, jag vet.
Jag måste återgå till att vara toppstudent, så kan vi skynda på det här?
Okej...
Miles betyg är rätt bra.
- A i avancerad fysik. - Det är min kille, det.
- Och i avancerad bild. - Han brås på farbror!
- A- i engelska. - Hon är snål med betygen.
- Och B i spanska. - Va?!
- Miles! - Försöker du ta livet av din mamma?
Cálmate, mami. Eso no es mitt fel.
"Esto no es mitt fel"? Läser du spangelska?
- Jag har bara missat några lektioner. - Hur många är några?
Ja, kanske typ... fem?
- Fem?! - Det är faktiskt sex.
- Du är dödens. - En skolkare. Han brås på farbror...
Jag har bara så mycket på gång.
- Vi kan rädda situationen. - "Rädda"?
Miles har ett utmärkt narrativ.
Det känns mysko att ha ett narrativ...
- Du heter Miles Morales. - Korrekt.
- Din familj är hårt slitande invandrare. - Puerto Rico är en del av USA.
Vi har en våning i Brooklyn. Knappast "hårt slitande"...
- Det kvittar. Ni sliter. - Jag blir snart kommissarie.
Och nu vill han gå landets främsta fysikutbildning.
Vi gör vad som krävs!
På Princeton.
I New Jersey? Nej, nej, nej! Det är för långt.
- Är New Jersey för långt från New York? - Det finns utmärkta skolor i Brooklyn.
Princeton har de främsta kvantforskarna, mamma.
De flyttar elektroner mellan dimensioner.
- De studerar mörk materia! - Jag fattar inte ett ord.
Jag kan vara med och lista ut hur vi kan färdas till andra dimensioner.
- Det låter som ett bra låtsasjobb. - I min ålder följde du din dröm, pappa.
Du gav dig av för att starta företag med farbror Aaron.
Det är annorlunda. Vi brukade... Och när du föddes...
Plus att din mamma var... Livet är en resa.
Ni fick in mig här för att ni trodde att jag kunde åstadkomma nåt.
Nu tror jag också det.
Och det här är vad jag vill åstadkomma.
Det finns människor som kan lära mig precis det jag vill lära mig.
Men alla bor inte i Brooklyn.
Det där är ditt narrativ! Håll dig till det.
Lyssnar du, Miles?
Lyssna nu!
Aj, min svanskota!
Men allvarligt?
Måste kila. Snacka vidare ni. Bra grejer!
- Har du beställt tårtan till ikväll? - Absolut. Ring mig. Hörs!
- Vad ska vi göra med honom? - Pågående superskurkincident.
- Jag måste också sticka. - Du också? Så vad gör jag här?
Jag är ledsen. Men vi löser det här.
Tillsammans.
Wow...
Jag beklagar.
- Han ljuger. - Jeff?
Er son.
Han ljuger. Och det vet ni nog.
- Hur går det med uppsatsen? - Den marineras. Det ingår i processen.
Din snubbe smet visst.
- Du känns jäktad. - Instämmer! Tack för omtanken.
- Det där var illa. Vad håller han på med? - Jag vet inte.
- Hallå! Spider-Man? - Inspektör Morales!
- Jag menar inspektör Morales... - Det är inte som det ser ut.
- Hallå! Min son går här! - Det här var kul!
Jag sitter i föräldrarådet, bakar miljoner citronkakor.
- Du stack mitt i fajten. - Inte då. Det var i slutet.
Det var okänsligt, oartigt och stöddigt.
- Där håller jag nästan med skurken. - "Skurk"? Han är knappt veckans värsting.
Vad kallade du mig? Jag hörde faktiskt.
Allting...
...är under kontroll.
Otroligt...
Klart att vi hamnade här.
- Du är precis som min son! - Är jag?
Vad lustigt. Eller... tänka sig.
- Tillbaka där allt började! - Se upp!
Begynnelsen för vår förbindelse.
Mig impar du inte med svåra ord, jag löser korsord varje dag.
- Börjar du minnas? - Va?
Skapelsen.
Va...?
- Ja? - Det bröts visst.
Det är vår son det handlar om!
Jag höll på med en grej.
Ödet har fört oss hit.
- Nu förstår du väl? - Faktiskt inte.
- Jag är din nemesis. - Det är du inte alls.
Miss! Ingen rår på The Spot.
Minns du verkligen inte vad du gjorde?
- Och vad jag gjorde för dig? - Nej.
Jag jobbade på Alchemax och testkörde en kolliderare -
som förde hit en spindel från en annan dimension.
- 42? - Dess ursprungsdimension.
Den flydde. Och den bet dig.
Min spindel gjorde dig till Spider-Man!
Du sprang genom kaféet.
- Han tog en bagel! - Du träffade mig med en bagel.
Jag har träffat många skurkar med olika livsmedel.
Du kommer med dina näbbiga skämt som alla älskar.
Men ingen vet hur det känns att vara föremål för dem.
Jag vill bara lätta upp stämningen.
Jag skapade dig.
Du skapade mig.
- Varför skapade du honom? - Det gjorde jag inte.
Jag var i kolliderarkammaren när du sprängde den.
På grund av dig...
...förlorade jag mitt jobb, mitt liv...
...och mitt ansikte! Min familj vill inte ens se åt mig.
Jag gjorde dig till hjälte, och du gjorde mig till det här!
Se på mig! Det här är ditt verk!
Jag ska tvinga dig att respektera mig.
Jag är din nem...
- Vart tog han vägen? - Han gav sig själv rövsmisk.
- Vi ska ju fånga skurkarna. - Det gör jag också.
För det mesta.
Hämta kranen, Gutierrez.
- Det här är varför ingen gillar oss... - "Oss"?
- Jag försöker göra det rätta här. - Jag med!
- Du måste bli en bättre förebild. - Jag är en utmärkt förebild.
Gutierrez, skippa kranen.
Vill du prata om det?
Är du inte klok?!
Män i din generation negligerar sin mentala hälsa.
Jösses...
Vad håller jag på med?
Vad jag än gör, tycker nån att jag är värdelös.
Jag vet hur det känns.
Så...din son?
Hur går det för honom? Hittar han rätt?
- Ärligt talat? - Ja...
- Han är en bra grabb. - Jaså?
- Han säger nästan läskigt smarta grejer. - Schyst. Ja, då ska väl jag...
Och sen gör han oerhört korkade saker.
Jag vill inte att han sabbar det.
- Var inte så jobbig, då. - Vad sa du?
Vadå? Jag vet inte.
- Och så är han oärlig. - Han kanske är rädd för att tala med dig.
Varför skulle nån vara rädd för att tala med mig?
Jag vet inte...
Man tycker liksom att man börjar få kläm på det här med föräldraskap.
Och så växer de upp.
Jag vill bara inte mista honom.
Som objektiv betraktare utan egenintresse i frågan...
...tror jag att det är dags att han får pröva vingarna, mannen.
- Så här. - Ja...
Jag vet inte.
Nä, men det här var väl trevligt?
Jag ska nog gå nu.
Ja, och fånga den där hålmannen.
Ingen fara, han lär inte visa sitt ansikte här igen.
Va?
Okej...
Jag har visst sparkat mig själv in i mig själv.
Rätt otippat.
Hallå? Eko, eko? Inget eko.
Hypotes: jag tänker sticka in skallen i hålet där.
Hejsan!
Snälla du... Aj!
Sluta, sluta!
Det där var... coolt!
Mina hål kan föra mig vart som helst.
- Ursäkta? Förlåt, du är nog upptagen. - Vad vill du?
Jag tror att jag håller på att bli en transdimensionell supervarelse.
- Och? - "Och"?
Jag klyver ju själva rumtiden här!
Men för dig är det bara en tisdag. Du beter dig som om det vore vardagsmat.
Får jag ta lite tuggummi?
Jag har multiversums krafter i min hand.
Mina hål är ingen förbannelse, de är lösningen.
Kan du sluta prata om dina hål? Folk blir generade.
Det här kommer ni gilla.
Slut på fläckar, typiskt nog.
Återgå, mina herrar.
Jag kommer och tar dig, Spider-Man!
- Vi tar ett steg i taget. - Nån som har instruktionerna?
Åh nej...
I morgon vill jag ha Spider-Man på förstasidan, med ett hyggligt foto!
- Sätt fart! - Ska bli, boss.
Jag förtjänar högre lön.
Miguel, Peter här. Vi har en anomali.
Tack, Peter. Du är en av våra främsta. - Jess, vem har vi på det här?
GRATTIS TILL BEFORDRAN
- Har du sett Miles? - Nej.
- ¿Has visto Miles? - Nix.
- Har du sett Miles? - ¡Hermanita!
Vad nu?
- Tal, Lyssna, allihop! - Nej, jag är usel på tal.
Gud hjälpe oss...
Rio, kom igen.
Hej.
..."och du ska veta att även om vi har haft både toppar och dalar" -
"är jag så stolt över dig, varje dag. Parantes: för det mesta. LOL."
Mr Spider-Man, det där får inte plats på en tårta.
- Kanske mindre bokstäver? - Kanske kortare text?
Välkommen åter!
Vad mer kan jag säga om Jeff...?
Han vägde 4,5 kilo som barn.
Nu blir du förstås generad. - Hans stackars mor dog nästan på kuppen.
- Nej, nu räcker det. - En riktigt stor bebis.
- Han är så rolig...! - Nu blir det ingen mer mick för dig.
- Tack, Rio. - Var är grabben?
Jag har inte alltid vetat vad jag ville bli.
Jag var väldigt spretig som ung.
Jag och brorsan växte upp här. Ett par odågor som hängde på gatorna...
Det är jag, Bältan!
Ni brukade sjasa ut oss ur era butiker.
Otroligt nog är det nu mitt jobb att vaka över er.
Sen fick jag barn. Och då förändrades allt till det bättre.
Åh nej...
Det borde vara jag som utbringar en skål för alla er.
För min bror, ständigt saknad -
som lär sitta däruppe och flina åt mig i detta nu.
Jag ska bli kommissarie, brorsan.
För min fru. Mi amor.
Om jag börjar, kan jag aldrig sluta.
Då får de ta micken från mig.
Och för min son.
Skälet till att jag ens jobbar med det här.
Jag älskar dig, Miles.
Och jag kommer alltid, alltid att finnas här för dig.
Benny, dra igång musiken.
Jag tänker slå ihjäl honom...!
Grattis, Jeff!
Tack för att ni kom!
- Hej, Miles! - Tja.
- Fixar du plugget? - Absolut.
- Dina föräldrar har letat efter dig. - Jag har ju varit här hela tiden.
Oye. Du skulle ha varit här vid fem.
Det är respektlöst mot pappa. Du missade hans vackra tal.
Men har ni sett tårtorna? Det står en del fint där.
JAG ÄR INTE STOLT
Det där var inte meningen.
- Din pappa studerade i åtta månader. - Nio! Det var som att föda.
Nej, det var det inte. - Och vi fick prata med studievägledaren utan dig.
- Det var ett nödläge. - Ett graffiti-nödläge?
Ett festa med nya kompisar-nödläge?
- Förklara. - Ni förklarar ju rätt bra.
- Kul. Vi har en rolig son, Jeff. - Jag skrattar inte.
¡Hola! Mira, qué familia hermosa.
- ¡Qué grande estás! - Jag känner mig inte stor.
- Vilken cool tröja. En våtdräkt! - Okej! Har du smakat röran?
¡Oye! Vem är det du springer runt med?
- Ganke? Jag har aldrig gillat honom. - Joho.
- Han säger mitt förnamn. - Sånt avskyr vi.
- Jag har fler vänner än Ganke. - Vilka?
Tja, vi har ju Peter.
Ni vet. Fast han har flyttat.
Och så Gwanda. Som också har flyttat.
- Miles, dame un break. - Var det spangelska?
Har ni nån gång tänkt tanken att jag bara gör -
oförargliga, privata, vanliga saker när jag inte är med er?
Nix.
Jag är femton år! I princip vuxen.
- Åhå! - Du har inte ens körkort!
- Inte mamma heller. - Nej, för vi lämnar aldrig New York.
- Det är mitt liv. - Nähä, du!
Det är mitt och din pappas och dina abuelos y abuelas -
som har gett dig den här otroliga chansen.
Ja, ja. Orka.
- "Orka"? - Wow.
"Orka"?!
- Får jag säga det? - Säg det.
Du har utegångsförbud! I en månad!
- Är ni allvarliga? - Gravallvarliga.
- Ni förstår inte. - Det stämmer!
Jag vet inte vad du håller på med. Så berätta.
Men lyssna då!
Visst, okej. Kör. Säg det du vill säga.
Vad är det du måste berätta?
Äh, det var inget.
Visst, gå du bara.
Nu blev det två månader!
Det där skötte jag bra, väl?
Två månader...
Jag är Spider-Man. Glöm utegångsförbud.
Miles! Har du en minut över?
Hur kom du...?
Hur... har du haft det?
Jag har haft det bra. Bara bra.
Och se på dig! Du har minsann växt lite.
Jovars. Och ditt hår är... mer rosa.
- Är det här ditt pojkrum? - Japp.
Men mitt studentrum är mycket moget.
- Såna här lekte jag också med. - Det där är ett samlarobjekt.
- Faktiskt extremt sällsynt. - Men varför är den kvar i förpackningen?
Ingen fara...
- Är det här dina teckningar? - Nej.
De är bra!
Och så många...
Jag har saknat dig med.
Vad gör du här?
Jag menar... Jag trodde ju att jag aldrig skulle få se dig igen.
Vill du sticka härifrån?
Jag har utegångsförbud...
Aj då.
Har Spider-Man utegångsförbud?
Jag...
Miles?
Din pappa är redo att lyssna.
Där blev det tre månader!
Vänta nu - finns det ett elitsällskap med alla de bästa spindelpersonerna?
Där finns en kvinna, Jess Drew. Hon kör mc och lär mig så mycket!
Jag har också lärt mig en massa.
Jag har levlat upp hela köret.
Har du? Få se då.
Trä tråden genom nålen.
Lätt!
Och Miguel - allt var hans idé.
Okej. Och vem är Miguel?
Han är liksom en ninja-vampyr-Spider-Man, men han är hygglig.
En hygglig vampyr? Vilken sevärdhet. Och när bjöd de in dig?
- För några månader sen, bara. - Det var ju rätt länge.
Den här ger två poäng.
Se på dig...
Se på mig!
Behåll växeln.
- Och den här klubben... Vad gör ni? - Killen i randigt. Tio poäng.
- Vi förhindrar multiversums sönderfall. - Var inte det fixat redan?
Vi var i en Shakespeare-dimension förra veckan, och Hobie och jag...
- Vem är Hobie? - Honom skulle du gilla!
- Jag får krascha i hans dimension ibland. - Vadå, att du sover över liksom?
De är rätt noga med vart jag färdas, annars hade jag kommit tidigare.
Okej. Och varför kom du nu?
Låt bli det där.
Gwen?
Vart tog du vägen?
Vart tog hon vägen?
Jaså, där var du. Vad gör du?
Väntar på dig.
- Cool tänkarplats. - Eller hur?
Vem behöver löpband när man har Williamsburgh Bank Building?
Och du och din pappa...
Har ni inte snackat än?
Vad skulle vi snacka om? "Hur har de senaste månaderna varit, farsan?"
"Tror du fortfarande att jag mördade min bästa vän?"
Ja, jag vet inte. Om jag berättade för mina föräldrar...
Gör inte det.
Lita på mig.
Tja...
Vissa saker kanske är bara våra.
Det var ett fint sätt att se det.
Ja, jag är emotionellt intelligent.
Mogen för min ålder.
Det känns alltid så bra att prata med dig.
- Tycker du? - Ja.
Hur många kan man ens prata med om sånt här?
Om du bara visste.
Vad är det?
Du är den enda jag blivit vän med sen Peter dog.
Förutom Hobie, då.
- Det är annorlunda. - Jaså? På vilket sätt?
Jag vet inte. Du och jag är...
Vi är likadana.
På de sätt som räknas.
I alla andra universum faller Gwen Stacy för Spider-Man.
Och i alla andra universum...
...slutar det illa.
Men allting kan väl hända?
Känslor gör mig hungrig.
Ja, plátanos är friterade känslor.
Hon är gammal nog att rösta.
Hon talar säkert inte ens spanska.
¡Qué barbaridad!
Så med den här glitchar du inte i andra dimensioner?
Vad krävs för att Miguel O'Hara ska upptäcka Miles Morales?
- Jag ska lägga in ett gott ord. - Med en sån här kunde jag följa med dig.
- Miles... - Jag har ändå räddat multiversum.
Det är en liten elitstyrka.
- Osynlighet, elektriska krafter... - Det finns inte många öppningar.
Nej, visst.
- Om jag fick bestämma... - Jag vet, jag vet.
Nej, gör inte så där!
Den är väldigt skör.
Förlåt att jag fräste åt dig.
Okej. Jag är ledsen.
- Hejsan! - Aj då...
- Jag är Miles mamma. - Rio! Jag har hört så mycket om dig!
Mitt förnamn. Okej...
Den här var fin. Den låg i Miles rum, så du har nog varit där.
- Och du måste vara Jeff. - Hon kallade mig Jeff. Gulligt.
Du menar nog inspektör Morales.
Snart kommissarie Morales.
Kommissarien...
Gwanda och jag är skolkompisar.
Ja, vi har lite att ta igen.
- Ta honom inte ifrån mig. - Mamma!
Skojade bara. Han har utegångsförbud, så det kan du inte.
- Krossa inte hans hjärta. - Mamma!
Jäklar, jag måste sticka.
Jag har inte betat av mina steg. Hade verkligen velat stanna.
Förlåt.
Hej då!
Hej då.
Jag hör dig vara tyst, mamma.
Jag... hoppas att jag inte sänkte ditt game.
Ingen i min ålder säger de orden i den ordningen, mamma.
Jag har bara svårt att se min lilla man som nåt annat än min lilla pojke.
Ja...
Du vet att du kan berätta allt för mig.
No hay mentiras entre nosotros.
Ja...
Jag är...
Jag är ledsen att jag kom för sent.
Gå.
Hon verkar vara en fin tjej.
- Är det här en fälla? - Nej, nej.
- Vad håller du på...? - Jag ska bara fixa till dig lite.
I många år har jag tagit hand om en liten pojke.
Sett till att han är älskad -
och att han känner att han hör hemma på de platser han vill vara.
Han vill ut i världen och uträtta stordåd.
Och det som oroar mig mest...
...är att de inte bryr sig om dig som vi gör.
Att de inte stöttar dig som vi gör.
Så nu får det bli så här.
Vart du än tar vägen, måste du lova att ta hand om den där pojken.
Se till att han aldrig glömmer sitt ursprung.
Och att han aldrig tvivlar på att han är älskad.
Och att han aldrig låter någon, på de stora tjusiga ställena han hamnar på -
säga till honom att han inte hör hemma där.
Och när han kommer hem, vilket han får se till att göra...
...ska du komma tidigt och ha med dig en normal, fin tårta.
Okej.
Du måste lova, Miles.
Jag lovar.
Och...
...gå inte vilse. ¿Me oyes?
Visst.
Schyst.
Bendición, mami.
Que Diós te bendiga.
Iväg med dig nu!
Men du har fortfarande utegångsförbud.
Jag ser ut att skämta, men det är sant.
Jo, jag fattade det.
Vi ses senare.
Med en tårta.
Jäklar.
Bilen!
Jäklar...!
Jäklar, jäklar, jäklar...
EARTH 42 - AVLIDEN
- Visa vad som hände. - Spelar upp.
Jag behöver fler fläckar!
Jag hade det precis framför där näsan skulle ha suttit.
Det krävs bara lite mer "dimensionsjuice". Fyndiga namn är inte min grej.
Leder jag el till min mikrokolliderare kan jag generera lite mer mörk energi.
Jäklar.
Jag älskar vetenskap!
Jäklar!
Jag behöver bara ta mig till en fullstor kolliderare.
Och Spider-Man, du ska få sona för allting du tog ifrån mig.
Det här ska funka.
Eller så förångas jag och allt i byggnaden. Vilket vore mindre bra.
- Jäklar. - Jäklar.
Hjälp!
- Jäklar. - Jäklar.
Uppspelning avslutad.
Varför, varför, varför?
Gwen, Gwen, Gwen...
Gwen! Hej där. Vad gör du?
Inget, allt är bra. Bara finfint. Hej då.
Var är skurken du skulle spana på?
Han gick ut en stund. Han är bara veckans värsting.
- LYLA. - Spårar.
Jag fick honom. Eller nej.
Vänta... Hal typ!
- Har du hälsat på din lilla vän? Miles? - Jag menar...
- Skämtar du? - Bara kort. På avstånd.
- Hur långt? - Typ så här.
Det är alldeles för nära.
Jag var tvungen att kolla hur han mådde.
- Jag orkar inte... - Jag vet att det var fel.
- Han kan inte ingå i det här. - Jag vet.
- Jag ska aldrig söka upp honom igen. - Sannerligen inte.
Hörni... Han gör sina egna portaler.
Han kan hoppa vart han vill och totalsabba kanon.
"Veckans värsting"... Fattar du hur illa det här är?
Han besöker dimensioner med ett Alchemax.
Vad gör han?
- Vet inte. - Han stärker sig för att slå mig.
Underbart! Min stjärnelev, gott folk.
Jag fångar honom. Jag ordnar förstärkningar.
- Om Miguel får reda på att jag lät dig... - Säg inget! Då sparkar han ut mig.
Tänk om han skickar hem mig?
Hittad. Earth-50101. Hur vill du göra?
Har du aldrig gjort ett misstag?
Aldrig kommit för nära någon?
Jo.
Men jag kom över det.
Informera dimensionens spindelperson om att Gwen möter upp.
- Tack så mycket! Jag ska aldrig... - Visst, håll mun nu.
Du får en timme på dig att fixa det.
Annars kan jag inte hjälpa dig.
Farväl, Miles.
Grattis!
Kolla! Jag är som en helt ny person.
Jag skulle inte känna igen mig i en spegel.
Men jag skulle avundas den jag såg!
- Jag ser anomalin. - Ta honom då.
Sluta curla.
Ursäkta, ortsbor...
Är ni fyra på den där? Ser farligt ut.
Mums. Var hittar jag Alchemax?
Där finns en stor kolliderare...
- Hörru, kossan. Muu-msa på den här. - Kom du inte på nåt bättre?
- Jag hjälper till! - Miles?
Oops! Det väntade du dig inte, va?
Åh nej!
Inte jag heller. Jag är i zonen!
- Jag har dig. - Följde du efter mig?
Nej, jag bara såg vart du skulle och stack dit utan att du märkte det.
Du ska inte vara här!
Vad menar du? Jag hjälper ju...
Nej, nej, nej...!
Jag borde inte ha hälsat på dig.
Aj.
- Vem är nykomlingen? - Hej, Pav. Miles, som inte var bjuden.
- Inte bjuden, och så kom du ändå? - Eller hur!
- Nykomlingen måste vara kär i dig. - Inte alls.
- Jag är bra på att läsa folk. - Sällan.
- Vem är du? - Kul att du frågar, nykomling.
Jag heter Pavitr Prabhakar och i sex månader...
- Sex?! Och han har fått en klocka? - Eh...
Att vara Spider-Man är busenkelt.
Jag vaknar och skippar träningen för att inte bli för biffig.
Gör nästan inget med mitt fantastiska hår.
- Inga hårprodukter alls? - Kokosolja, böner och gener.
Sen svingar jag till plugget för syns skull.
Knockar skurkar, matar gatuhundar, en kopp chai med faster Maya.
- Jag älskar chai-te! - Vad sa du nu?
"Chai-te"? Chai betyder ju te!
Du säger te-te. Skulle jag be dig om kaffe-kaffe med mjölk-mjölk?
Förlåt...
Sen hänger jag med min tjej, Gayatri.
En tonåring med sjuk klass.
Tjena, tjejen. I kväll tänkte jag...
Polisinspektör Singh! Det här är er dotter, som jag inte känner.
Och jag bor i världens lämpligaste spindelstad: Mumbattan.
Vi tar en rundtur. Här har vi trafik. Och här har vi trafik. Och här.
Och här stal britterna våra saker.
- Hej, Spider-Man. - Hej.
- Inte du. - Menar du honom eller mig?
- Han menar nog mig. - Just det.
Jag grejar det här.
Hur står det till?
Märks det att jag har levlat upp? Jag satsar på min inre utveckling.
Och så kom du till Indien... Vilken västkliché. Låt mig slippa.
Jag menade inte så!
Snart frågar du väl om saffran, kardemumma och naanbröd.
Vilket är som att säga "brödbröd", precis som chai-te.
Jag älskar chai-te!
Kom igen. Vi fick en dålig start, men vi kan väl snacka om det här?
Visst. Du fick mig att känna som om jag har ett hål inombords.
Det har vi alla.
Men nu vet jag vad jag ska fylla det med.
Fler hål!
- Jag fattar inte. - Snart, så.
- Ingen fara, oroa er inte. - Nej då.
Attraktionen är påtaglig.
Får Spot fler hål...
Tar de steget?
...blir han ostoppbar!
- Han får inte nå... - ...Alchemax?
Hur kan ni koncentrera er?
- Vet han om Hobie? - Vad ska jag veta om Hobie?
Tydligen inte...
Pet.
Ajöss med er, tack för att ni kom.
Kan ni vänligen inaktivera er maffiga barriär?
- Inte förrän efter kollideringssekvensen. - Kollideringssekvensen? Aj då...
Sluta, Spot!
Jag ska bli betydligt mer än veckans värsting.
Förlåt att jag sa så! Du är en utmärkt skurk.
- Inte än... - Startar kollideraren.
Nej!
- Hur går det? - Toppen!
- Nån som har nån idé? - Massor, men ingen som passar här.
Backa undan. Jag har jobbat på en ny grej.
- Hur lång tid tar sånt här? - Ge mig en sekund.
Ska vi göra nåt eller bara stå här?
- Laddar du upp den? - Nej, jag absorberar den.
Har kraften nåt namn?
Avvakta med frågorna tills jag är igenom.
Låt mig göra det här!
- Hobie! - Hobie, kompis!
En till. Ni finns verkligen i många varianter.
Man-like, Pav! Big stepper.
Vad säger han?
Det betyder "vi kommer bra överens och är goda vänner".
- Är det där liraren från 1610? - Förstår du honom?
- Schyst att du knäckte skölden. - Jag hade ju lossat den...
Använd handflatan, inte bara fingrarna.
- Vad är det för dräkt? Blödande armhålor? - Miles, Hobie.
Hej. Jag känner inte till dig för Gwen nämner dig knappt.
Namnet var Hobie. Hobie Brown.
Jag blev biten av... Ja, det vill ni nog veta.
Och i tre år har jag varit den enda... Vänta.
Tror ni att jag röjer min identitet?
Jag har mina gig, gör livet surt för fascister -
och iscensätter politiska aktioner/performancekonst.
Eller tar ett glas med gänget.
Jag är ingen förebild, men bildskön.
Jag avskyr morgnar och ministrar. Och etiketter.
Jag är ingen hjälte. Kallar man sig det -
är man en självmytologiserande narcissist.
Du avskydde ju etiketter.
- Du glömde din jumper hos mig, Gwendy. - "Jumper"?
- En tröja. - Hur många tröjor har du?
- Det var säkert inte min. - Och tandborsten.
Är det där mina Chucks?
- Vilket team. - Jag tror inte på team.
- Du spelade ju i band? - Jag tror inte på att vara konsekvent.
Vilken snubbe.
Det här blir bra för oss, Spider-Man.
Vi ska äntligen leva upp till vår potential.
Då får du en skurk värd att kämpa mot. Och jag blir inget skämt för dig!
- Du är inget skämt. - Håller med.
- Inte rolig alls. - Jag tror inte på komedi. Skämtade bara!
Ingen tycker att du är ett skämt.
Inte efter det här.
Ännu ett enkelt äventyr för Spider-Man!
Jag kommer!
Vad var det där?
Vår framtid.
Jag tänker ta allt ifrån dig, precis som du tog allt ifrån mig.
Va?
Vi ses där hemma, Spider-Man.
Miles! Gick det bra? Vi måste härifrån.
Chalo, chalo!
Vi banar väg, du bromsar byggnaden.
Visst. Men inte för att du sa det.
Spring!
Gayatri!
Gayatri, nej!
Pass på, Gwen. Indikationer på att en kanonhändelse snart inträffar.
Jag är med.
- Hjälp mig! - Skynda! Den här vägen.
Var inte rädd, jag kommer!
Inspektör Singh!
Jag kan göra både och.
Jag räddar honom. Oroa dig inte. Tråden genom nålen.
- Det är för farligt. - Jag klarar mig, jag lovar.
Miles!
Nej, nej...!
Du klarade dig!
Jag lovade ju det.
Hur gick det? Jag var så orolig!
Jag menar... du verkar vara en trevlig ung dam som jag inte känner.
- Baba? - Gayatri.
Baba...
Tjusigt, va?
KANONHÄNDELSE AVBRUTEN
Ja...
Han har aldrig visat så mycket känslor.
Utmärkt insats.
Alltså, Miles! Polarn!
Det var lätt.
Jaha, vad tycker du?
Samma sak som jag alltid tycker.
Du är fantastisk.
Vi jobbar bra ihop. Visst?
Visst.
Vad är det där?
En metafor för kapitalismen.
Nej, värre än så.
Säkra området och evakuera alla civila. Kvanthålet måste isoleras.
Hej, vi har träffats. När jag var osynlig.
Jag vet vem du är.
Kommer allt att ordna sig?
- Jag ska förklara. - Miguel vill ha er på HK.
- Miles skulle precis sticka. - Allihop.
- Jag följer inte order. Inte han heller. - Är jag inbjuden till HK?!
- Du är ju ännu coolare under masken. - Jag har varit så här cool hela tiden.
Här borta.
Det här stället är inte klokt.
- Nån som har sett Spot? - Jag ska fråga.
- Nån som har "spottat" Spot? - Kul. Fler ordvitsar?
Nu när du säger det...
- Det är ju otroligt! - Det här är lobbyn.
Välkommen till Spider Society.
Lite för mycket, va?
Vad hände med den lilla elitstyrkan?
Många är här på deltid.
Hur mycket har du berättat om hans roll i allt det här?
Lite.
Kanske inte tillräckligt.
Här.
- En egen klocka?! - Det är ett dagpass.
Det förhindrar att du...
...gör så där.
- Hej, Gwen. - Hej, Peter.
Jag heter Miles.
- Hej, Petrar. - Jag är en ny rekryt.
Peter, ta med ett team till transportdäck för att lösa röran med Spot.
Knappast en "röra". Mer en framgångsprocess.
- Ben, jag behöver... - Sorry, jag ältar mitt förflutna just nu.
Fast du behövs tydligen.
- Det där var ett särskilt svårt minne. - Hur mår han?
Howdy. Nätskjutarn var namnet.
Varför behöver hästen mask?
För att dölja ansiktet. Hoppla!
- Vilka är typerna i laserburar? - Anomalier som hamnat i fel dimension.
- Vi klår dem och skickar hem dem. - Inte så intressanta.
- Vi har flera Doc Ock. - Intressant.
- Moosterio. Ms. Sterio. Dataspelssnubbe. - Jag älskar dataspel!
- En till dataspelssnubbe. - Menar du mig?
Fontmannen...
- Dra åt helvetica, Spider-Man. - Fet stil.
En intressant Kraven. En tråkig Rhino.
- En Prowler. - Det är inte din Prowler.
Tjena.
Tja.
Det är oartigt att stirra.
- Honom fångade jag. - Jag halkade.
- Jag gjorde grovjobbet! - Hur många uppdrag har ni gjort?
- Inte så många. - Några dussin.
Schyst...
Jag är Spider-Man.
Nähä? Som alla här.
Kan vi fortsätta?
- Vad är du? - En avatar.
Min kropp är i mina föräldrars dimension och käkar Fritos.
Du lyssnar ju aldrig!
- Det är trevligare här. - Fattar.
- Vad gör den där? - Förutom att ha ett grymt namn?
- Åka hem-maskinen... - Som sagt.
Jag röstade mot.
Den avgör vilken dimension ens DNA kommer från och skickar dit en.
Helt humant och inte läskigt.
Hej med dig. Kom inte igen.
Vi går, så inte chefen behöver vänta.
- Vi ses. - Kom nu!
- Miguel lät hungergrinig. - Han gillar kaféets empanadas.
Av nån anledning.
Jag heter Miguel O'Hara.
Jag är dimensionens enda Spider-Man.
Eller jag var det.
Men jag är inte som de andra.
Jag tycker inte alltid om vad jag måste göra.
Men jag vet att jag måste göra det.
Jag har offrat för mycket för att sluta.
- Den har nog ingen funktion. - Den hade nog det tills du slet av den.
Det är propaganda som ska distrahera från sanningen.
Vilket är?
Inte den blekaste Scooby Doo, kompis.
- Varför vill du vara med här? - För att få en klocka.
Gör din egen.
Du har det säkert hyggligt? Schysta päron?
De är okej.
I och för sig började vi bråka... Men de vill mitt bästa.
- Det var synd. - Hurså?
Då är du inte redo för alla andra.
Du, hela grejen med att vara Spider-Man är oberoendet. Att vara sin egen chef.
- Vad gör du här, då? - Ser efter min trummis.
Jag vill spela i band. Och träffa mina vänner, och då behöver jag en klocka.
Kom igen nu.
Okej, jag ger mig.
Men ta inte värvning innan du vet vad kriget gäller.
Ja, den är långsam. Det är hans grej.
Miguel O'Hara, det här är Miles Morales.
¿Qué tal, tío? Jag kan spanska.
Te traje una empanada.
Qué maravilla...
Det ska bli kul att sätta igång. Jag har lite idéer om hur vi ska ta Spot.
Han vill bara bli tagen på allvar.
- Spot är mitt bekymmer! - Vad gjorde jag för fel?
- Miguel! Det är inte hans fel. - "Fel"...?
- Du sprängde hål i multiversum! - Han vet inte bättre.
Men det gjorde du, Gwen. - Och du, men dig försöker jag ignorera.
- Jag pallar inte... - Jag är inte ens här. Eller här.
- Vad är det som händer? - Miguel!
Var lite schyst mot grabben, han hade en usel lärare.
- Han hade aldrig nån chans. - Peter!
Hurra, diskbänksrealism-Spider-Man.
Miles!
Var inte rädd för Miguel. Han ser läskig ut, men han bits inte.
- Peter... - Du har ju växt upp!
Och du ser... solid ut.
Definiera "solid".
Vad nu, blöder du ur armhålorna?
Oroa dig inte, vi grejar en ny dräkt.
Peter, du måste berätta... Vänta, vad är det där?
- Mayday! - Du har fått barn!
Tappa inte dagpasset, gumman.
Du har också ett. Jag visste inte att de gjordes för vuxna.
Ungen är anarkist.
Nu kommer jag och tar dig...!
Jag visste att det var korkat att ge henne en nätskjutare. En miss.
- Vill ni se bilder? - Hon är ju här...
Titta här! Hon är helt otrolig.
Här är roliga minen. Arga minen.
Här är hon beläst.
Varning, nästa bild får er att smälla av.
Miguel kommer att dö. - Kolla, Miguel.
- Jag försöker föra ett vuxet samtal här. - Du är den enda Spider-Man utan humor.
- Multiversums öde... - Och där zonar jag ut.
När du säger "multiversums öde" så dör min hjärna.
Känner ni? Mayday har kackat. Som en sann Parker tål hon inte avokado.
Du störde en kanonhändelse.
- Grabben tänkte inte. Han funkar inte så. - Du sårar mig.
Du skiter på etablissemanget. Respekt.
- Vad är det? Jag räddade ju folk. - Och där har vi problemet.
- LYLA, gör din grej. - Vilken grej?
Vad tror du? Informationsgrejen.
Visst.
Vad är det här?
Det här är alltet.
- Kan du vara mer specifik? - Kan du hålla tyst en sekund?
Och det här...
...är alla vi.
Alla våra liv, sammanflätade i en vacker väv av liv och öde.
Spider-Verse...
"Spider-Verse."
Det lät... fånigt.
Det heter araknohumanoida polymultiversum.
Vilket låter... fånigt det med.
Och noderna där linjerna sammanstrålar?
Kanonhändelser.
Kapitel som ingår i varje spindelpersons berättelse, varje gång.
Vissa bra.
Vissa hemska.
Vissa väldigt hemska.
Fortsätt bara...
Farbror Aaron.
Den här... Händelse ASM-90.
En kommissarie i Spider-Mans närhet dör när han räddar ett barn -
under en strid mot en nemesis.
Kommissarie Stacy...
Jag är så ledsen.
Drabbade det där dig?
Och mig.
Ja, vad är det med det?
Det är det som ska hända.
Kanonhändelser är de knutpunkter som binder ihop våra liv.
Men knutpunkterna kan förstöras.
Det är därför anomalier är så farliga.
Inspektör Singhs död var en kanonhändelse.
Du skulle inte ha varit där, och inte räddat honom.
Det var därför Gwen försökte stoppa dig.
Jag trodde att du försökte rädda mig.
Det gjorde jag.
Jag gjorde både och.
Och nu, Miles, eftersom du har ändrat historien -
blir Pavitrs dimension uppnystad.
Har vi tur, kan vi stoppa det.
- Vi har inte alltid haft tur. - Det var inte jag, det var Spot.
Sånt händer när man bryter mot kanon.
Hur vet du det?
Jag har själv brutit den.
Jag hittade en värld där jag hade familj, där jag var lycklig.
Åtminstone en version av mig var det.
Och den versionen blev dödad.
Så jag tog hans plats.
Jag såg det som harmlöst.
Men jag hade fel.
Pappa...!
Eller hur, Peter?
Ja.
Bryter man mot för många kanon, räddar för många kommissarier...
...så kan vi förlora allt.
Pappa ska just bli kommissarie.
Nej!
Jag tänker ta allt ifrån dig...
...precis som du tog allt ifrån mig.
Spot gör det.
Han dödar honom.
När händer det?
- När händer det? - Om två dagar.
När han har befordrats.
Så säger analysmodellen.
Jag beklagar, Miles.
Skicka hem mig!
Det går inte. Inte nu.
Ska jag bara låta honom dö?
Din pappa, då? Han är väl kommissarie?
Ja.
Och det är bra så? Du tänker inte göra nåt åt saken?
Och farbror Ben, då?
Om du hade vetat det här, hade du bara låtit det hända?
Vore det inte för farbror Ben skulle de flesta av oss inte vara här.
Allt det goda vi har gjort... Det hade aldrig hänt.
Så vi ska bara låta folk dö -
för att nån algoritm säger att det är meningen?
Ni fattar väl hur sjukt det låter?
Du kan välja mellan att rädda en person eller en hel värld. Alla världar.
- Jag gör båda! Spider-Man kan alltid... - Inte alltid.
Vi vill alla leva det liv vi hade önskat oss.
Tro mig, jag har försökt.
Och ju mer jag försökte, desto större skada gjorde jag.
Du kan inte få allt, grabben.
Att vara Spider-Man är en uppoffring.
Det är själva jobbet. Det var det du anmälde dig till.
Miles...
Peni?
Vad är det här?
Är det nån intervention, eller?
Vi vet att det är svårt.
Men det är sanningen, Miles.
Är det därför ni är här, för att mildra slaget?
- Det funkade senast, så vi tar en repris? - Vänta...
Du hade rätt, Gwen. Du borde aldrig ha hälsat på mig.
- Grabben... - Sluta kalla mig det.
- Nu händer det grejer. - Du hjälper inte till, Hobie.
- Försök förstå. - Ni kan inte be mig låta pappa dö.
- Jag ber inte. - Ge honom lite tid.
- Oskön stil. - Nej, låt bli!
Får han gå, orsakar han bara mer skada.
Psst, Peter.
Du behöver bara sitta några dar. Beklagar, grabben.
Kalla mig inte det, sa jag!
Miles!
Okej...
Jag beklagar det här. Dåligt föräldraskap.
Bara så ni vet, så säger jag upp mig.
Alla stationer, avbryt allt och stoppa Spider-Man!
Nej, Miles Morales! Han är på väg in i sektor 4.
- Är det han? - Har jag nät i ansiktet, eller?
Miles är precis där! Vänd dig om!
Jag ser ingenting, boss.
Kan den här dagen bli konstigare?
Tydligen.
Ursäkta!
Sen såg jag på min farbror, och...
Låt mig gissa. Han dog?
Vi drar på tre. Ett...
Du väntade inte på tre!
Miguel! Kan du plåta oss? Det är hennes första jakt.
Buu.
- Miles? - Hejsan.
Stort fan. Anser du att spindelpersoner förlitar sig på komiska inslag som krycka?
- Eh... - Fattar du? "Krycka."
Jag kan göra allt han kan.
Fasen, jag sträckte mig.
Det finns ingenstans att fly.
Jo, det fanns visst nånstans att fly.
- Sluta fly! - Sluta jaga mig, i så fall!
Vad jobbig du är!
Han är din vän, men det är enda sättet.
- Magkänslan säger... - Använd huvudet, då.
Du är fast i min väldefinierade muskulatur. Så tänk inte ens...
- Miles! - Nej, låt mig löpa.
- Det är galet att fly. - Att jag flyr är det minst galna här!
- Alltså, det tar emot... - Bra!
Men det bara är så här. Du kan inte vinna.
- Sluta smita iväg så snabbt. - Nej!
Vill du hålla lillan?
En liten kram, så snackar vi sen. Då hamnar vi på samma våglängd.
- Det är vitaliserande. - Jag är vital nog.
Det blir ännu bättre när du gosar med detta magiska barn.
- Det blir inget djupt samtal. - Håll henne och se vad som händer!
Du är skälet till att jag har henne.
Jag tänkte att om jag såg till att uppfostra henne hyfsat -
så skulle hon kunna bli som du.
Det kändes fint, för du är en fantastisk person.
Och jag tycker om att vara med dig!
Varför kom du inte och hälsade på, då?
För att...
Jag kunde inte.
Jag längtade så otroligt efter er.
Men jag hade inte väntat mig det här.
Du, man råkar ut för hemska saker.
Det formar oss.
Men det händer ju bra saker också.
Som att du hände.
Och hon hände.
Jag kan inte...
Du är usel på att hålla små barn!
Vi har din position, Peter. Vi är på väg.
Ni har inte min position!
Skicka alla.
Miles, jag visste inte. Jag lovar. Vi kan väl snacka om det?
Det har vi redan gjort.
Bra snack.
Ta honom!
- Miles! Vart är han på väg? - Han har nog inte planerat det.
Om jag inte har sagt det tidigare, så är du en usel mentor.
Men han fick dig, så helt usel kan jag inte vara.
Ni är lika usla båda två! Bra så?
Sluta låtsas att du vet vart du ska!
Jag har en plan. Jag har bara inte berättat om den.
- Avfärd mot månen. - Det var inte bra.
Har du klor också? Är du ens en Spider-Man?
Är du? Vem tror du att du är?
Jag heter Miles Morales.
Jag blev biten av en radioaktiv spindel.
Och resten vet du, idiot.
Läget då?
- Du fattar inte. Du är en anomali! - Inte om ni låter mig åka hem.
Tjallare!
Du är en anomali var du än hamnar.
Du är ursprungsanomalin.
Miguel!
Spindeln som gav dig krafterna var inte från din dimension.
Den borde aldrig ha bitit dig.
Sluta, Miguel.
Nånstans finns en värld utan Spider-Man eftersom den bet dig i stället.
Du borde inte ha blivit Spider-Man.
Du ljuger. Jag är Spider-Man!
Du är ett misstag!
Hade inte du blivit biten, skulle Peter Parker ha överlevt.
Men han dog när han räddade dig.
Han hade stoppat kollideraren. Spot skulle inte finnas till.
Och inget av det här hade hänt.
Och hela tiden har jag varit den som hållit ihop allt.
Det räcker, Miguel.
Du hör inte hemma här.
Det har du aldrig gjort.
Släpp mig!
- Nog nu! - Det här var inte vad vi diskuterade.
Har ni diskuterat det här?
Visste ni?
Visste ni allihop?
Jag visste inte...
...hur jag skulle säga det.
Det var därför du aldrig hälsade på.
Det är för ditt eget bästa!
Vem bestämmer det?!
Jag är inget barn, Gwen.
Det är just precis vad du är.
En barnunge som inte har nån aning om vad han sysslar med!
Men jag lyckades lura bort hundratals spindelpersoner från ert lilla klubbhus.
Då hade han en plan!
Och nu tänker jag göra så här.
Alla säger åt mig hur mitt liv kommer att utspela sig.
Nej tack. Jag gör min egen grej.
Farväl, Gwen.
Miles!
Jag lärde honom det där, så jag var visst en rätt bra mentor!
Nix.
Nej.
Rätt gullig.
Aldrig.
Haft den. Testat den.
Initierar Åka hem-maskinen.
Dimensionsdata identifierade.
Kom igen...!
Nej, nej, nej!
- Vad händer? - Maskinen aktiverade sig själv.
- Hur är det möjligt? - Det är det inte.
Acceleratorn kan inte aktiveras utan att man matar in en DNA-sekvens.
Men det gör den ändå!
- Så här, då? Eller så här? - Du är i vägen!
Stoppa honom!
Vad tror du jag försöker göra?
Gör nånting!
- Miguel! - Sluta!
STARTA OM?
Nej!
Det räcker. Det är inte konsolens fel.
Han behövde bara lyssna. Varför lyssnade han inte?
- Du kanske inte var sträng nog! - Gwen...
Du lät honom gå. Du fångade honom inte.
- Nu lugnar vi ner oss. - Backar du mig här, Peter?
Miguel, som far till en dotter och son till en mor...
- Håll tyst, förresten. - Uppfattat.
Låt mig prata med honom.
Det har vi redan testat.
- Han är min vän. - Vilket är problemet.
Vet du säkert vad som händer om han bryter mot kanon?
Vill du ta reda på det?
Jag sa ju att hon var en belastning.
Du har fel.
Jess, säg åt honom att han har fel.
Det har han inte.
Menar du allvar?
Jag sa det ju. Låter du honom komma undan, kan jag inte hjälpa dig.
- Jag följer inte med. - Stämmer bra.
Vad fan?!
Åk hem, Gwen.
Vi ska ju föreställa de goda.
Det är vi.
Jess, Ben. Följ med.
Ja, för fan!
Och fånga Spot, nån.
Lillan ska tyvärr sova precis.
Inte du. Jag har fått en tillräcklig dos av dig.
Hej, älskling.
- Hur var det på jobbet? - Jag vet inte...
Har du tagit med vår dotter till en strid igen?
Om jag har tagit... Nej.
Du bad ju mig att låta bli. Så det gjorde jag förstås inte.
Åtkomst nekad.
Tror du att jag fixar det här?
Frågar du det nu?
Det finns ingen formel för hur man uppfostrar ett sånt barn.
Eller för hur man ska vara nån som du.
Man får bara se till att göra rätt justeringar i halvtid.
- Det var en idrottsmetafor. - Jag fattade!
Förlåt, du var ju en sån nörd i skolan.
Men jag har faktiskt tittat på sport! Du är ju helt otrolig.
Akta pingvinen.
Kan du...?
Kan du inte ens se på mig?
Vad är det där?
Jag ser på dig, som du bad om.
Du ser mager ut.
Var har du varit?
Ute och mördat alla mina vänner.
Jaha, den var bra. Okej.
- Vart ska du? - Jag vet inte.
Du är en bra polis, pappa.
Du vet att om du inte bär brickan, hamnar den hos nån mindre lämpad.
Men du måste förstå en sak.
Masken är min bricka.
Och jag försöker också göra det rätta.
Jag försökte verkligen bära den på det sätt du hade velat.
Men det gjorde jag inte.
Jag kan göra otroliga saker, men inte hjälpa dem jag älskar.
Och de får bara lära känna halva mig. Så jag är helt ensam!
Och nu vet jag inte ens vad som är det rätta längre.
Jag vet inte vad jag ska göra. Men jag vet...
...att jag inte orkar förlora ännu en vän.
Gwen, jag har lärt dig att följa reglerna.
Ja, och hur funkade det?
- Jag har svurit en ed. - Grip mig då, pappa!
Få det överstökat.
- Jag kan inte. - Varför inte?
För att jag har lagt av.
När då?
Halvvägs genom ditt tal.
Då kommer du inte att vara kommissarie?
Det innebär...
Mitt jobb som kommissarie...
...och allt det där, har ingen betydelse längre.
Du är det bästa jag nånsin har gjort.
- Bra tal, va? - Inte konstigt att du fick A i Engelska.
Jag fick B+. Missade några lektioner.
Jag vet inte vad du behöver göra...
...men den här grunkan ska nog vara till hjälp.
Han som lämnade den var jäkligt speciell.
- IFALL DET BLIR STRUL - Hobie
Jag är snart tillbaka.
Jag lovar.
Föräldraskapet...
...är ett stort jäkla mysterium.
Du är ett misstag!
Hade inte du blivit biten, skulle Peter Parker ha överlevt.
Och inget av det här hade hänt.
Det svåraste med det här jobbet är att man inte alltid kan rädda alla.
Du ska få sona för allting du tog ifrån mig.
Du kan välja mellan att rädda en person eller en hel värld.
- Jag gör båda! Spider-Man kan alltid... - Inte alltid.
Vad du än gör därute, så gå inte vilse.
Man råkar ut för hemska saker.
Jag visste inte hur jag skulle säga det.
Du borde inte ha blivit Spider-Man.
Fortsätt bara.
Har ni kollat era platser?
- Ja, pappa... - Han syns inte till.
LYLA, skicka ut folk till varje plats där han kan tänkas vara.
- Grattis, kommissarien. - Jag har inte svurit eden än.
Vi är stolta över dig. Ses där, jefe.
Perfekt pose.
Tänkbar störning i gränden. Bäst att kolla.
Nu är jag i gränden.
Det händer nåt ovanligt.
Väggarna ser helt normala ut, men det finns nåt framför mig...
Jag klarade det. Jag är hemma!
Miles?
- Kommer jag olägligt? - Är det för sent?
- Vad har du gjort med håret? - Hur mår ni?
Jag mår bra.
Du hade rätt om allting.
Jag har alltid rätt. Vad hade jag rätt om?
Jag har sett fantastiska platser och träffat fantastiska människor, men...
¿Qué te pasa, mijo?
De ville inte ha mig.
Men jag tänkte på det du sa.
Och jag visade dem, mamma.
Jag slog dem allihop.
Jag vet hur stark jag är nu.
Jag är stark tack vare dig.
Och pappa.
Och oss.
Mamma...
Nånting är ute efter oss.
Nånting... hemskt.
Vad pratar du för tokigheter?
Han heter Spot.
Min nemesis.
Och jag tänker stoppa honom.
Ni vet att jag har ljugit för er.
Jag var rädd för att om ni fick veta...
...skulle ni inte älska mig lika mycket.
Men sen vågade jag mig ut, och nu...
...är jag inte rädd för nånting.
- Vad är det du vill berätta? - Du måste lova att ingenting förändras.
- Jag kommer alltid att älska dig. - Lova.
Alltid. Det spelar ingen roll vad du säger.
¿Tú me entiendes?
Mamma...
Jag...
Jag är Spider-Man.
Vem är Spider-Man?
Superhjälten...? Som blev biten av en spindel.
Som gav honom spindelkrafter.
Det är jag.
Har du klätt ut dig till din favoritfigur till ett sånt där...
- Ett Comics-Con? - Jag vet inte vad det är.
Jag trodde du menade allvar först. "Spider-Man"... Imagínate.
Varför har du inte åtta armar? Gör du silke med din culito?
- Bara i en mardröm. - Vaknade du verkligen?
Sluta larva dig, mamma. Det är allvar.
Pappa har jobbat med Spider-Man. Han visste inte att det var jag, men...
- Om ändå pappa var här och förklarade. - Nu får du sluta.
Jag måste ta hand om allt, så nu får du skärpa dig.
Vänta, mamma. Jag måste få prata...
Åh nej.
Han är i fel universum.
Spindeln som bet mig var inte från din dimension.
- 42. - Dess hemdimension.
Dimensionsdata inlästa.
Den där maskinen...
...skickade inte hem mig.
Farbror Aaron?
Tjena.
Hur är det?
Jag har saknat dig så.
Okej...
Har du tagit ut flätorna?
- Med flit? - Ja, jag vänjer mig fortfarande...?
Jag fick fler timmar på sjukhuset, så nästa månad betalar jag tillbaka.
Lägg av. Vi är familj.
Tack.
♪ SAMTIDIGT PÅ EARTH 1610
Hej. Hur gick det med Miles?
Du gav ju honom utegångsförbud.
Jag tog bort förbudet. Lite grann.
- Hur mycket kan han ställa till? - Massor!
Förresten, jag jobbar i natt.
- Här är inköpslistan. - Jag ser till att han fixar det.
Vi måste dra.
Vakterna byter skift klockan sex. Då får vi läge.
Visst.
Jag är helt med på sakerna du säger.
Allt väl?
Jag är förkyld.
Kom nu.
- Du har koll på planen? - Jadå.
Men vi kanske ska gå igenom den igen, så att det inte blir några...
...problem.
Det finns ingen Spider-Man här.
KOMMISSARIE MORALES MAKE, HJÄLTE, PAPPA
VILA I FRIHET
Menar du att du unilateralt hävde utegångsförbudet?
Jag vill inte att han börjar umgås med fel personer.
Det är säkert den där tjejen.
Vad är det han vill göra med henne?
- Jag tror att jag kan gissa... - Det där hjälper inte.
Du såg ju hur han sken upp av henne.
Jag hoppas bara att hon inte sårar honom.
- Är det jag som bär ansvaret för det här? - Nej då!
- Allt kanske är mitt fel. - Du är en toppenpappa.
- Sånt här är svårt. - Minst sagt.
Det är som att vi har en ny son som vill växa upp blixtsnabbt.
Vi kanske också måste växa upp.
Lite grann.
Han kanske måste få pröva vingarna, mannen.
"Mannen"?
Det är inte ditt fel.
Det är mitt.
Vad tusan gör du här?
Hans fönster stod öppet, så jag kom in.
För det är en normal sak att göra.
- Jag vill tala med dina föräldrar! - Pappa är lite svår att nå på mobilen.
Jaså, och vad gör han? Langar droger?
Han är polis.
Jag stryker yttrandet. Men nu ringer jag stationen.
Han är nog inte där. Eller ens i närheten.
- Du har hans jacka, emo. Var är Miles? - Jag vet inte.
Vet du inte? Vad menar du?
Jag går nu.
Vart hade du tänkt ta vägen?
Jag ska leta upp honom.
Var vet jag inte.
Men jag vet var jag ska börja.
En sak har jag lärt mig av Miles.
Allt är möjligt.
Han älskar er mer än ni kan föreställa er.
Jag har sett det.
Om du hittar honom...
...så hälsa att det är fem månader!
Och att vi älskar honom.
Ska bli.
SPIDER-MAN - I PROWLERS KLOR
Farbror Aaron?
Vänta...
Hör på nu...
Du förstår inte. Jag är inte härifrån.
Det var en maskin som skickade hit mig av misstag. Snälla du...
Vänta, farbror Aaron!
Snälla, farbror Aaron...?
Lyssna bara.
Jag blev biten av en spindel som gav mig krafter.
Men det var meningen att den skulle bita nån annan.
Nån härifrån.
Jag hör inte hemma här. Jag måste hem. Okej?
Jag har också en farbror Aaron. Eller hade.
Han var en skurk som kallade sig Prowler. Han tog hand om mig.
Han gjorde många dåliga saker...
...men jag vet att han ville vara god.
Han visste inte att han hade ett val, men det har du.
Du kan bli en av de goda.
"En av de goda"?
Lita på mig, jag vet att du inte vill vara Prowler.
Det är jag inte heller.
Borgmästare Manfredi har förlängt utegångsförbudet -
då Sinister Six-kartellerna strider om kontrollen över gatorna.
Tänker ingen stoppa dem?!
Lever din pappa fortfarande?
Va?
Din far. Du sa att han fortfarande lever.
Ja.
Vem är du?
Jag är Miles Morales.
Men du...
Du kan kalla mig Prowler.
Om jag inte tar mig hem...
...kommer vår pappa att dö.
Din pappa.
Snälla...
Du måste släppa mig.
Varför skulle jag?
Skvallra inte för mamma.
Jag hittade aldrig nåt band som passade mig.
Så jag bildade ett eget.
Med några gamla vänner.
Vill du vara med?
FORTSÄTTNING FÖLJER...
MILES MORALES KOMMER TILLBAKA I...
Undertextning: Magnus Lässker